36 SCHENK JAKAB: A KÓCSAG HAJDANI 



régi hozzáférhetetlen gémtelepnek, ahol még Kai.bi rmatten idejében 

 valószinűleg a pásztorgém is fészkelt 2—3 párban. A kologyvári telep- 

 pel szomszédos 



8. A be Ilye i uradalom, melynek nagy kiterjedésű árterületei 

 és mocsarai régtől fogva híres vizimadártanyák voltak s még jelenleg 

 is az ország legjobb madártani vidékei közé tartoznak. Gróf Hoff- 

 MANNSFGG föntemlített 1794. évi egyedülálló adatait nem tekintve, az 

 irodalomban csak későn találkozunk ennek a területnek az ismertetésé- 

 vel. Régente valószinűleg állandó telepe volt itt a nagy kócsagnak; 

 ífj. Hodfk E. levélbeli értesülése szerint 1871-ig körülbelül 10 pár fész- 

 kelt a kopácsi rétségben, attól fogva azonban csak elvétve telepedett itt 

 meg, amint ezt az idevágó források bizonyítják. Az 1880-as évek elején 

 kezdte meg Dr. Mojsisovics Á.i a terület madárvilágára vonatkozó soro- 

 zatos közléseit, melyek a szerző megfigyelései mellett főleg az urada- 

 lom kitűnő természetismerőjének Pfennigberger erdőtanácsosnak sok 

 évi gondos kutatásaira támaszkodnak. Az összes idevonatkozó források2 

 egyetértenek abban, hogy a nagy kócsag ezen a területen egészen a leg- 

 újabb időkig évről-évre előfordul kisebb, nagyobb számban (1884. nov. 

 6.-án kb. 100 drb; 1885. januárius 17.-én 30— 50-es csoportokban, köz- 

 tük vedlő példányok is; 1908. október 24.-én 50 drb; 1909. július 1.-én 

 15 — 20 drb), de csak elvétve fészkelt itt néhány, így 1883-ban a kopácsi 

 rétségben. Az itt megforduló nagy kócsagok többnyire más fészektele- 

 pekről jönnek ide erre a kitűnő táplálkozási területre. Végeredményé- 

 ben ez az ország- és világszerte ismert madártani terület, melyen a nagy 

 kócsag Naumann nagy munkájának új kiadása szerint még ma is fész- 

 kelő madár volna, szintén nem számítható azon területek közé, amelyek- 

 ben a kócsag tömegesen vagy legalább is jelentékenyebb számban fész- 

 kelt volna. 



Innentől kezdve fölfelé a Duna mentén több fészkelő telepről nin- 

 csenek adatok. Frivai.dszkn' I.^ ugyan megemlíti a Duna-Tisza közét, 

 Lakatos K.^ Apaj pusztát, Dr. Madar.ász üv.5 és Dr. LovASS^■ S.6 Pest 



• Streiftouren im Riedterrain von Bellye. Mittheil. d. iiatiirw. Vereins Steier- 

 mark. 1881. p. 126. — Zur Fauna von Bellye und Dárda. Ugyanott 1SS2. p. 103. — 

 Erster Nachtrag, stb. l'gyanott 1883. p. 113. — Die Vögel des Drauecks und der 

 angrenzenden Gebiete. Ornith. Jahrbuch VI. 1895. p. 151. 



2 Az említetteken kíviil még : Nf.HER B., Aus dem südlichen Ungarn. Mittheil, 

 d. Ost. Reichsbundes für N'ogclkunde. Wien. H. 1902. évf.-tól kezdve minden évfolyam- 

 ban több közlés. — Dr. ROssler E., A bellyei Rél-múzeuni. Bevezetéssel ellátta, 

 Pfenniqberqer J. Aquila XV. 1908. p. 207. 



3 Jellemző adatok stb. (i. h.) 



* Kíksagfajaink. Vadászlap XII. 1S91. p. 332. 



'• A magyar állatvilág köréből. Term. tud. Közlöny XXVlll. 1896. p. 293. 



f- A Balaton gémfajai. A Balatoni Múzeum-I-gylet elsu évkönyve 1903. p. 93. 



