És JELhNiEGI FÉSZKhl.ŐTELhPEI MAGYARORSZÁGON 51 



szabályozás befejezése előtt ezen a vidéken már nem voltak jelentékenyebb 

 telepek és nem is volt, aki hirt adott volna a régebben fönnállott tele- 

 pekről. Azt is meg kell állapítanom, hogy épen erre a területre vonat- 

 kozólag nagyon szegényesek az irodalmi források is, amiért helyet kell 

 adni annak a gondolatnak, hogy ennek a területnek hajdani kócsag- 

 állománya valószínűleg nagyobb volt, mint amilyennek azt az irodalmi 

 források sejtetik. Az országos állomány összegezésénél ezt a körülményt 

 némi figyelemre kell méltatni. 



Erdélyben, a hires mezőségi tavakon a nagykócsag úgy látszik 

 sohase fészkelt, legalább Herman Ottó,i aki 1866 és 1867-ben igen 

 tüzetesen kutatta ennek a vidéknek a madártani viszonyait, bár a faj 

 előfordulását megállapította, mint fészkelőt nem említi. Landbeck2 szerint 

 a Szolnok- dobokamegyei nagy tavakon, tehát a Mezőségen előfordul, ez 

 ^z adat azonban fészkelésre nem vonatkoztatható. Cz^'NK Emß 1887-ben 

 «egy pár»-t figyelt meg a mundrai réten, amely azonban nem fészkelt. 



Ezzel végére is jutottunk a hajdani nagy kócsagtelepek azon soro- 

 zatának, melynek emlékét az irodalom fenntartotta. Összesen 18 többé- 

 kevésbbé biztos fészkelő tanyát lehetett ezek alapján megállapítani, de 

 ezek közül is csak kettő volt nagyobbszabású, t. i. a kisbalatoni és a 

 titelvidéki. Állandóan lakott és még elég tekintélyes állományú telepek 

 lehettek az ecsedi lápon és a Fehér mocsáron, kisebb állományú állandó 

 telepek voltak a bihari Sárréten a kologyvári ősmocsárban, a lukácsfalvi 

 Fehér tavon s a Fonyódi berekben. Azonkívül voltak időszakosan meg- 

 szállott telepek, mint pl. az Obedszka barában és egyebütt. Bizonyára 

 voltak olyan telepek is, amelyekről semmi hir se maradt ránk, így pl. 

 alig hihető, hogy a hires alibunári ősmocsárban ne lett volna kócsag- 

 telep, de ezek túlnyomó vagy részben aligha lehettek nagy népes tanyák, 

 mert hiszen különben aligha pusztulhattak volna el nyomtalanul s ezért 

 csak mintegy 50 párra becsülöm ezeknek az állományát. 



Már most ezek alapján nagyjában megalkothatjuk a hazai nagy- 

 kócsagállomány képét, amilyen lehetett az 1835-ben, tehát akkor, amikor 

 Naumann járt Magyarországon s még alig hogy megkezdődött a vég- 

 zetessé vált ármentesítés. 



1. Titeli rétség vidékén több telepen közelítőleg 150 pár 



2. Fehér mocsár, Dugó blato,vidékénközelítőleg 50 « 



3. Lukácsfalvi Fehértó vidékén közelítőleg ... 10 « 



1 A Mezőség I. és II. Az Erdélyi Múzeum-Egylet évkönyvei V. 1868—70. 

 p. 15-23. VI. 1871—73. p. 42-67. 



2 Beiträge zur zool. Geographie. Isis 1842, p. 176—203. 



^ D i e Vogelfauna d. Fogarascher Corn i tates. Milthei 1. d. orn i t h. 

 Vereins Wien. XX. 1896. p. 89 etc. 



4* 



