ÉS JELENLEKGI FÉSZKELŐTELEPEI MAGYARORSZÁGON 53 



végpusztulásnak gátat vetni. Néha azonban mégis sikerül s e közlemé- 

 nyem második részében ki is fogom fejteni, milyen intézkedésekkel 

 lehetne a nagykócsagoí fenyegető végpusztulást nemcsak feltartóztatni, 

 hanem az állományt még gyarapítani is. 



III. FEJEZET. 

 A hajdani és jelenlegi kiskócsagtanyák. 



Habár a kis kócsag állománya tekintélyesen nagyobb volt, mint a nagy 

 kócsagé s még jelenleg is jóval nagyobb, de viszont ennek a mai állo- 

 mánya a régihez képest szintén ijesztő mértékben leapadt. Sőt talán a 

 mai állapot még kedvezőtlenebb is a kis kócsagra, mert ma már csak 

 egyetlen egy hazai kiskócsagtelepünk van, amelynek állománya még 

 elég tekintélyes, de amint itt valami mélyrehatóbb változás áll be, az 

 egész hazai állomány veszélybe kerül. Ez az egyetlen ma is meglévő 

 telep: 



1. az Obedszka bara gémtelepe. Történetét már a nagy kócsag 

 tárgyalásakor ismertettem s így röviden végezhetek vele. Itt állandóan és 

 mindig elég tekintélyes számban fészkelt a kis kócsag. 1840-ben Löbex- 

 STEiNi 250 párra becsülte az állományt. Ezzel szemben Hodek E.2 

 1869-ben 2400 párról tesz említést. A két becslés között oly nagy a 

 különbség, hogy sem az egyiket, sem a másikat nem lehet fenntartás 

 nélkül elfogadni. Különösen Hodek becslését látom erősen túlzottnak, 

 de azért mégis tényként el kell fogadni azt, hogy az Obedszka bara kis- 

 kócsag állománya 1840-től 186Q-ig nem fogyott, hanem emelkedett. 

 1869 óta azonban erősen csökkent s ez elsősorban egy borzalmas jég- 

 verésnek tulajdonítható, mely Hodek szerint nemcsak a fiatal nemzedék- 

 ben, hanem a fészkelő madarakban is óriási pusztítást okozott. 1908-ban 

 bemondások alapján már csak 300 párra becsültem3 az állományt, de ezt 

 is túlzottnak tartom. RössLnR^ 1902-ben még 500 párra becsülte az állo- 

 mányt. 1912-ben, mikor utoljára jártam a területen, a kis kócsagot nagyon 

 megfogyva találtam. 5 Legfeljebb ha 200 pár fészkelt. 



Még ez a rendkívül megfogyott állomány is eléggé tekintélyes 



' Nau.mann J. f., Naturgeschichte der Vögel Mitteleuropas. Neu herausg. v. Dr. C. 

 R. Hennicke. Bd. XL p. 83 a Phalacrocorax pygmaeus-faj tárgyalásánál. 



2 Thatsächliches über die Verminderung d. Vogelwelt (i. h.). 



3 Az Obedszka bara gémtelepe a jelenben. Aquila XV. 1908. p. 245. 



* Über das Vogelleben im Sumpfe Obedska bara. Verhandl. d. V. Int. Ornith. 

 Kongr. in Berlin. 1911. p. 224. 



•'■' Jelentés az 1912. évi madárjelölésekről. Aquila, 1912. p. 336. 



