A madárvonulás Magyarországon 

 az 1906. év tavaszán. 



A Mayijar Oniith. Központ XIII. évi jelentése. 



Feldolgozta Schenk Jakab, 

 a M. 0. K. asszisütense. 



Végigtekintve az eddigi évi jelentések immár 

 elég tekintélyes sorozatán, méltán föltűnhe- 

 tik, hogy a földolgozások még most is ugyan- 

 azokkal a módszerekkel történnek, a melyeket 

 Hkrman Ottó állapított meg 1891-ben. Az 

 adatok folyton fokozódó mennyisége követ- 

 keztél)en ugyan történtek egyes változtatások, 

 de ezek csak arra vonatkoztak, hogy az évi 

 jelentések, mint tulajdonképpen csak előké- 

 szítő tanulmányok és anyaggyűjtemények eme 

 jelentőségüknek megfelelő terjedelemre szo- 

 ríttassanak. 



A módszerek azonban változatlanul ugyan- 

 azok maradtak. Az idei földolgozásban is első 

 sorban egységes földrajzi területek szerint 

 vannak csoportosíf\'a az adatok, nuijd ezek 

 keretén belül 7-2 szélességi fokra kiterjedő 

 s nyugatról keletre haladó zónákba osztva. 

 Ez a következetes ragaszkodás a mindjárt 

 kezdetben niegállapitott módszerekhez köny- 

 iiyen azt a gondolatot ébresztheti föl, hogy 

 ez voltaképpen a fejlődés rovására történik. 

 Tényleg pedig a tünemény s a föladat termé- 

 szete teszi azt szükségessé. 



Mind a két eljárás ugyanis az érkezési 

 adatra van alapítva s így természetesen szá- 

 mot kell vetni avval a ténynyel, hogy az 

 érkezési adat nem absolut pontos, hanem csak 

 közelítő érték. A törekvésnek ennélfogva oda 

 kellett irányulnia, hogy a keresett törvényszerű- 

 séget, a melyet az egyes adatok a sokszoros 

 ellenmondás miatt egyenként nem tudnak vilá- 

 gosan kifejezésre juttatni, az adatok tömege 

 juttassa érvényre. Innen állott elő azután az 

 a követelmény, hogy egy pont ])liaenologiai 

 jellemzése hosszabb sorozatok alapján, egy 

 területé ptulig lehetőleg sok és arányosan 

 eloszló adat alapján történjék. 



Az eljárás voltaképpen ugyanaz, a mi a 

 legexaktabb physikai és csillagászati mérések- 



Aquila XIV. 



Der Vogelzug in Ungarn im Früh- 

 jahre 1906. 



XIIJ. Jahr-esbericht der U. 0. C. 



Bearbeitet von Jakob Schenk, 

 Assistent der U. 0. C. 



Auf die bis jetzt schon ziendicli ansehn- 

 liche Reihe dieser Jahresberichte zurück- 

 blickend, kann es mit Recht auffällig erschei- 

 nen, dass in den Bearbeitungen auch heute 

 noch dieselben Methoden angewendet werden, 

 welche von Otto Herman noch im Jahre 1891 

 festgestellt wurden. Infolge der fortwährend 

 wachsenden Anzahl der Beobachtungen wur- 

 den zwar einige Veränderungen vorgenommen, 

 doch hatten dieselben nur den Zweck, diese 

 Jahresberichte, welche nur die Bedeutung 

 von Vorstudien und Materialsammlungen haben 

 können, auf einen, dieser Bedeutung ent- 

 sprechenden Raum zu beschränken. 



Die Methoden verblieben jedoch unver- 

 ändert die gleichen. Auch in der heurigen 

 Bearbeitung wurden die Daten in erster Linie 

 nach den einheitlichen geographischen Gebie- 

 ten gruppiert und im Rahmen dieser in Zonen 

 eingereiht, welche sich auf Va Breitegrad 

 erstrecken und von West nach Ost fort- 

 schreiten. Dieses konsequente Festhalten an 

 den schon zum Beginne festgestellten Metho- 

 den könnte leicht dem Gedanken Raum geben, 

 dass dies auf Kosten der Weiterentwickelung 

 und des Fortschrittes geschieht, während es 

 in Wirklichkeit nur durch die Natur der 

 Erscheinung uiul der Aufgabe bedingt wird. 



Beide Methoden stützen sich nämlich auf 

 das Ankunftsdatum, weshalb man naturgemäss 

 mit der Tatsache rechnen muss, dass das 

 Ankunftsdatum kein absolut genauer, sondern 

 nur ein Näherungswert ist. Man musste daher 

 danach trachten, die gesuchte Gesetzmässig- 

 keit, welche die einzelnen Daten infolge der 

 vielen Widersprüche nicht klar zum Ausdruck 

 bringen können, mittels vieler Daten zu eruieren. 

 So entstand daher die Forderung, den phäno- 

 logischen Charakter eines Punktes mittels 

 längeren Serien, denjenigen eines Gebietes 

 aber mittels möglich vielen und gleichmässig 

 verteilten Daten festzustellen. 



Dieses Vorgehen ist in Wirklichkeit das- 

 selbe, welches auch bei den exaktesten physi- 



1 



