165 



darab járt együtt ; július 25-tőI már iiriii tér- 

 tek több(' vissza a várba." 



..Megjegyzem, hogy többször extravillán, 

 tehát a mezők és erdők fölött még későbben 

 is, augusztus első hetében, láttam Cypseluso- 

 ket vidékünkön, de azok átvonulok voltak 

 minden bizonynyal. Norvégiában — Bergen- 

 ben — 1891 augusztus 4-én még több darab- 

 bal találkoztam s Collett Róbert, krisztianiai 

 egy. tanár, Krisztiániaban elvonulásuk közép- 

 napját szeptember 2-ára teszi. Ez, is amellett 

 szól, hogy a Cypselus — megfelelően a ma- 

 gasabb északi fekvésnek — később érkezvén 

 oda, fiókáit is később repteti s vonul el. Szó- 

 val úgy látszik, ott, a hol költ, 2 hónapnál 

 tovább nem időzilí." 



Emiitettem, hogy ligy tapasztaltam, miképp 

 a füsti fecske már augusztusban napközben 

 ritkábban mutatkozik, mint reggel és este ; 

 valószínűleg azért, mert bent a városban fogya- 

 tékán lévén az eledele, kivonul a mezőre. 



Erre Chernél úr megjegyzi, hogy azt ő is 

 megfigyelte. „Én nagyon sok madárfajról el- 

 mondhatom tapasztalataim nyomán, hogy köl- 

 tésüket bevégezve, a fészek táját elhagyják, 

 bizonyos messzebb-messzebbre terjedő kóbor- 

 lással vagy valóságos előgyakorlatok végzésé- 

 vel készülnek a nagy útra s ha ezzel az ed- 

 zéssel végleg nagykorúságot értek, eltávoznak. 

 A faj zömének eltűnése után azonban mindig 

 szoktak még egyesek — valószínűség szerint 

 a gyengébbek, sebesültek, késői költésből 

 valók — visszamaradni." 



„Az őszi költözködés általában véve nem 

 olyan, mint a tavaszi, s más tényezők is 

 közrejátszanak benne, a mikre még jóval 

 kevesebb figyelem esett, mint a tavaszi vonu- 

 lásnál szereplőkre. Az időjárásnak bizonyára 

 kevesebb befolyása van az őszi vonulásra, 

 mint a tavaszira. A táplálék megfogyatkozása 

 — bár némely fajnál alighanem némi súlya 

 van — szintén nem lehet döntő ok, mert 

 teszem a danka sirályok, feketenyakú vöcs- 

 kök, a mint elvégezték költésüket, javarész- 



Felder hinaus, etwa 80 Stück in einem 

 Haufen ; nach dem 25. Juli kehrten sie nicht 

 wieder." 



„Ich muss bemerken, dass ich in unserer 

 Gegend auch später noch öfters extravillan, 

 über Feldern und A\'äldern Cypselus sah, 

 und zwar in der ersten Woche im August, 

 diese waren aber schon gewiss auf ihrem 

 Zuge. In Norwegen — zu Bergen — traf 

 ich am 4. August 1891 noch mehrere Exem- 

 plare und nach Robert Collett, Professor an 

 der Universität, soll das Mittel des Wegzuges 

 aus Christiania der 2. September sein. Dies 

 bezeugt aucli, dass Cypselus — entsprechend 

 der höheren nördlichen Breite — dort später 

 ankommend, auch die Jungen später flügge 

 werden und dass auch der Wegzug später 

 erfolgt. Es hat also den Anschein, dass die- 

 ser Vogel dort, wo er brütet, länger als zwei 

 Monate nicht verweilt." 



Ich erwähnte, dass laut meiner Beobach- 

 tung die Rauchschwalbe schon im August 

 während des Tages seltener ist, als früh und 

 abends ; wahrscheinlich deshalb, weil ihre 

 Nahrung hier in der Stadt schon seltener 

 anzutrefien ist, deshalb sucht sie sie ausser- 

 halb derselben. 



Dazu bemerkt Herr Chernél, dass er eben- 

 falls die Erfahrung machte. „Bezüglich \ieler 

 Vogelarten konnte ich die Erfahrung machen, 

 dass sie ihre Brutstelle nach Beendigung 

 ihres Brutgeschäftes verlassen und immer 

 weiter, weiter hinstreichend oder Vorübungen 

 machend, sich auf den Wegzug vorbereiten, 

 und haben sie inmitten dieser stärkenden Übun- 

 gen das gehörige Alter erreicht, so ziehen 

 sie weg. Nacli dem Massenzuge ihrer Art 

 bleiben aber noch immer einzelne zurück, 

 wahrscheinlich die schwächeren, verwundeten 

 oder spät gebrüteten." 



„Der Herbstzug ist im allgemeinen dem 

 Frühlingszug nicht ähnlich, es spielen dabei 

 auch andere Faktoren mit, denen man weni- 

 ger Aufmerksamkeit widmete, als jenen bei 

 der Frühlingsankunft auftretenden. Das Wet- 

 ter übt bestimmt weniger Eintluss auf den 

 Herbst-, als auf den Frühlingszug aus. Die 

 Abnahme der Nahrung, obwohl dieselbe bei 

 manchen Arten ins Gewicht fällt — kann 

 auch keine entscheidende Ursache abgeben^ 

 denn z. B. Larus ridibundus, Colymbus nigri- 



