175 



Madárvonulás a Danakil-földön. 



Irta KiTTENBERGER KÁLMÁN. 



A Danakil-föld jelenleg még nagyon kevéssé 

 átkutatott teriilet s közbiztonsági viszonyai ehhez 

 mérten rendkívül kedvezőtlenek. Közép kelet- 

 afrikai utániból már eléggé tájékozott voltam 

 a viszonyok felől, de azért reméltem, hogy 

 megnyerhetem valamely törzsfőnök barátságát, 

 s ily módon mégis bejuthatok a Danakil-föld 

 nyugati, ez ideig át nem kutatott részébe. 

 Sajnos sok minden nem úgy történt, mint a 

 hogyan reméltem, sok váratlanul közbejött 

 akadály gátat emelt tervem kivitele elé, úgy 

 hogy alig 80 — 100 klm.-nyire hatolhattam a 

 Danakil-föld nyugati részébe. 



Indulásom előtt elmentem a M. 0. Köz- 

 pontba is, hogj' fölajánljam szolgálataimat, 

 ha valamiben közreműködhetek, s hogy egy- 

 úttal kellő útbaigazítást is nyerhessek. Itt 

 elsősorban a palaearktikus madarak vonulási 

 idejének megfigyelésére kaptam megbízatást 

 esetleg, a mennjiben lehetséges eg}'uttal gyo- 

 mortartalmak gyűjtésére is. Reméltem is, hogy 

 majd gj'űjthetek ezekből, de nem éppen bősé- 

 ges tölténykészletem miatt erről le kellett 

 mondanom ; itt minden töltény értéket képvisel, 

 s ezért takarékoskodni kell vele. 



Bár főleg a palaearktikus madárvilág meg- 

 figyelésére szólt megbízatásom, azért nem 

 hanyagoltam el az endemikus madárvilág vonu- 

 lását sem, tudván azt, hogy ezekről általában 

 kevés megfigyelés van, erről a vidékről pedig 

 egyáltalában nincsenek. 



A végtelenül kopár Danakil partvidék sze- 

 gényes endemikus madárvilága leginkább vo- 

 nuló madarakból áll, a melyek részben Észak- 

 kelet-Afrika vonulóínak sorából kerülnek ki. 

 Ezek közül 1907. tavaszán Assab vidékén 

 a következők érkezését figyelhettem meg : 



A csérek közül állandóan csak a nagyon 

 óvatos Sterna caspia Pall, volt látható, a 

 többi csak a monzum gj'öngülésével jelent- 

 kezett. Legelső volt a Sterna minuta sandersi, 

 Hume, s a Sterna hergei Scht. febr. 22-én. 

 Május 21-től kezdve rengeteg csapatokban 



Vogelzug im Danakil-Land. 



Von Koloman Kittenberger. 



Danakil-Land ist derzeit noch ein sehr wenig 

 durchforschtes Gebiet und sind die Verhält- 

 nisse, die allgemeine Sicherheit betreffend, dem- 

 gemäss auch noch ungemein ungünstig. Diese 

 Verhältnisse kannte ich schon genügend von 

 einer Reise in Mittel-Ostafrika, doch hoti'te ich 

 die Freundschaft irgend eines Stammhäuptlings 

 gewinnen zu können, unter dessen Schutze es 

 mir dann möglich sein wird, dennoch in den 

 westlichen, bisher uudurchforschten Teil des 

 Danakil-Landes einzudringen. Leider ging vieles 

 nicht so wie ich es hofi'te, viel unerwartete 

 Seh wierigkeiten dämmten sich meinem Vorhaben 

 entgegen, so dass ich kaum 80—100 Kim. 

 weit in den westlichen Teil von Danakil-Land 

 eindringen konnte. 



Vor meiner Abreise besuchte ich auch die 

 U. 0. C, um meine Dienste anzubieten, wenn 

 ich irgendwie nützlich sein könnte und zugleich 

 auch um entsprechende Instruktionen zu erhal- 

 ten. Hier erhielt ich in erster Linie die Auf- 

 gabe, den Zug der palaearktischen Vögel zu 

 beobachten und falls es möglich wäre, auch 

 Inghmalien zu sammeln. Ich hoíFte auch solche 

 sammeln zu können, doch musste ich infolge 

 meines geringen Patronen Vorrates davon Ab- 

 stand nehmen ; hier besitzt jede Patrone Wert, 

 wesshalb man damit sparen rauss. 



Obwohl meine Aufgabe hauptsächlich die 

 Beobachtung des Zuges der palaearktischen 

 Vogelwelt war, so unterliess icli aucli die 

 Beobachtung des Zuges der endemischen Arten 

 nicht, wohl wissend dass es über diese Arten 

 wenig Daten gibt, und aus dieser Gegend 

 überhaupt keine. 



Die ärmliche endemische Vogelwelt des 

 unendlich öden Strandes von Danakil besteht 

 vorwiegend aus Zugvögeln, welche zum Teile 

 den Zugvögeln Nordost- Afrikas angehören. Von 

 diesen beobachtete ich im Frühjahre 1907 in 

 Assab die folgenden Arten ; 



Von den Seeschwalben war nur die ausseror- 

 dentlich scheue Sterna caspia Pall, ständig zu 

 sehen, die übrigen kamen erst als die Kraft des 

 Monsum nachliess. Als erste erschienen Sterna 

 minuta sandersi, Hume und Sterna hergei Scht. 

 am 22. Feber. Vom 21. Mai angefangen erschie- 



