183 



vagdostak felc'jc s tőlük iicni lucit tovább- 

 repülni. Könnyűszerrel beeserkészte és elej- 

 tette. A madarat alkalmam volt látni s Gypa 

 fulvus-t ismertem föl benne. Békássy Ibtván 

 azután kitöinette s kastélyában őrzi. Pár nap 

 multán Vas-nieaye nyuj;ati határán Szentelek 

 vidékén öt keselyű jelent meg s jún. 8-án és 

 4-én a nádi és hidegkúti urasági erdőőrök 

 KoTui.iNszKY gróf brauni erdejében '2 drbot 

 lüitek belőlük még pedig egy Qifps fulvus-x 

 és egy VulUu- monachiis-t. Állításuk szerint 

 nagyon fáradtak voltak s háromizben is be- 

 közelitették őket. végre '20 lépésnyiről lőtték 

 le. Dög híján békákra fanyalodtak s nagyon 

 sovánvak voltak. 



liuteo nienetriesi Bogü. Kolozsváron lakó 

 öcsémet, Mannsberg Arvéd bárót már régebben 

 figyelmeztettem, hogy a netán kezeügyébe 

 kerülő ölyveket kisérje figyelemmel s a rozs- 

 dás farkúakat. ha ilyenekre akad, őrizze meg. 

 1907 márczius végén Mikes Kelemen grófot 

 látogatta meg Csesztvén s nála a kertben 

 félredobva egy csomó ragadozómadarat (5 

 ölyvet, 4 karvalyt) látott, miket Mikes gróf 

 pár nap előtt lőtt. A madarakat átvizsgálva, 

 nyoiidtan feltűnt neki az egyik ölyvek általá- 

 ban rozsdás alapszínezete s kivált a czombok 

 és a farok rozsdás volta. Sajnos, a madár 

 annyii-a romlott állapotban volt, hogy gyűjte- 

 mény részére nem lehetett megmenteni. Fark- 

 tollait azonban kitépte s elküldte, melyek 

 szakasztottan olyanok, mint az „Aquila" mult 

 évi kötetél)en (176. lap) megjelent, a Buteu 

 menetriesi farkát ái)rázoló fiatalabb korú pél- 

 dánv tollai. 



Aquila clorysaëtus fulva, L. Vas-vármegyé- 

 ben ez a sas nagy ritkaság s a szaljadban 

 eddig csak 19U5 szept. ir)-én került szemem 

 elé, még pedig sajátságos körülmények között. 

 Almássy György dr. barátommal nevezett napon 

 Borostyánkőről kocsin mentünk Lékára, hogy 

 HuszTY Ödön ny. berezegi titkárnak, a lékai 

 remek madárgyüjteniény megalapítójának, meg- 

 adjuk a végső tisztességet. A temetőhöz köze- 

 ledve, (ílőtte a község felé nviiló váüás fölött 



Derselbe wurde ständig von Krähen attakiert 

 und getraute sich deshalb nicht fortzufliegen. 

 Er Hess sich leicht anpürschen und wurde 

 auch erlegt. Ich hatte Gelegenheit den Vogel 

 zu sehen und erkannte darin Gyjis fulvus. 

 Stefan v. Bék.ássy Hess ihn präparieren und 

 bewahrt ihn in seinem Schlosse. Einige Tage 

 später erschienen in dem westHchen Theile 

 des Komitates Vas in der Gegend von Szent- 

 elek f üuf Geier, von welchen die herrschaftlichen 

 Forstwarte von Nád und Hidegkút im Walde 

 von Braun des Grafen v. Kotulinszky am 3. 

 und 4. Juni zwei Stück erlegten, u. zw. einen 

 Gyps fi'lvus und einen Vultur monachus. 

 Ihrer Behauptung nach waren dieselben sehr 

 müde, und konnten dreinuil angepürscht wer- 

 den, so dass sie schliessUch aus einer Distanz 

 von 20 Schritt geschossen wurden. In Erman- 

 gelung von Aas mussten sie sich mit Fröschen 

 begnügen und waren sehr mager. 



Buteo menetriesi Bogd. Schon vor län- 

 gerer Zeit machte ich meinen in Kolozsvár 

 wohnhaften Cousin Baron Auvéd v. Manns- 

 HERG darauf aufmerksam, die ihm eventuell 

 in die Hände geratenden Bussarde zu unter- 

 suchen, und diejenigen mit rostfarbenem 

 Schwänze — falls solche vorkommen soll- 

 ten — zu bewahren. Ende März 1907 besuchte 

 er den Grafen Kele.men v. Mikes in Csesztve, 

 wo er im Garten eine Anzahl weggeworfener 

 Kaubvögel (5 Bussa- de 4 Sperber) fand. Bei 

 der Untersuchung fiel ihm die rostige Grund- 

 farbe, und besonders die ßostfarbe der Hosen 

 und des Schwanzes sofort auf. Leider war 

 der Vogel in einem derart verdorbenen Zu- 

 stande, dass num ihn für die Sammlung nicht 

 mehr retten konnte. Die Schwanzfedern riss 

 er jedoch heraus und sandte sie mir zu. Die- 

 selben gleichen ganz den Schwanzfedern des 

 jüngeren Exemplares von Buteo menetriesi 

 welche im letzten Bande der „Aquila" (pag. 

 176) abgebildet sind. 



Aquila chrysai^tus fulva L. Im Komitate 

 Vas ist dieser Adler eine grosse Seltenheit 

 und begegnete ioli demselben im Freien nur 

 ein einzigesmal am 15. Sept. 1905, u. zw. 

 unter recht besonderen Umständen. Mit mei- 

 nem Freunde Dr. Georg v. Alm.ássy gingen 

 wir am genannten Tage per Wagen von Boros- 

 tyánkő nach Léka, um dem pensionierten 

 fürstlichen Sekretär Edmund v. Huszthy. dem 

 Begriiiuler der grossartigen Vogelsamndung 



