186 



össze csak azt említi, „hogy a hegység feny- 

 veseiben költ". Egyéb idevágó adatról nincs 

 tudomásom. Fészkét én sem találtam még 

 magyar földön s eleddig csak egy izl^eu talál- 

 koztam nálunk a költés időszakában a csíz- 

 zel. 1892 május végén ugyanis Velenczén 

 (Fehér-m.). Meszlëny Pài, unokahátyám kert- 

 jének egyik fenyocsoportjában egy párocskát 

 figyelhettem meg. 



A f. é. jún. 8-án Kőszegen a katonai al- 

 reáliskola terjedelmes parkjában láttam egy 

 drbot, de hiába figyeltem huzamos időn át, 

 sem párját, sem fészkét nem liirtam meg- 

 találni. Hetekkel utóbb, jiil. 19-én, megint 

 szemem elé került e madár vidékünkön, a 

 régi lövöhely mellett fekvő fenyvesben, még 

 pedig 2 példányban. Nagyon valószínűnek tar- 

 tom ezek után, hogy — tekintve a rend- 

 ellenesen hosszú telet s minden átmenet nél- 

 kül beköszöntött nyarat, mely sok északibb 

 vidéken költő madárfajt délibb övekben ma- 

 rasztott — a csiz Kőszegen fészkelt ez idén. 



Júl. 22-én ugyancsak a nevezett fenyves 

 mögött elterülő legelő nyírfáin egész csapat 

 csízzel találkoztam. Lehetett vagy 20 darab; 

 néhány öreg, nagyrészt azonban fiatal, alkal- 

 masint 8 — 4 összeverődött fészekalj. Kizárt- 

 nak tartom, hogy ezek már északról vonultak 

 hozzánk; sokkal valószínűbb, hogy vidékünk 

 hegységéből húzódtak le a lapályba. 



Loxia curvirostra L. 1901 június, augusz- 

 tus hónapokban Kőszeg vidékén egyesek és 

 kisebb csapatok látogatták a városi kertek 

 egyes fenyőfáit, az erdőségeket s egészen 

 otthonosaknak érezték magukatt, holott más 

 években vajmi ritkán kerültek szemeim elé, 

 sőt évek multak a nélkül, hogy láttam volna 

 vidékünkön. 



Locustella iluviatilis (Bodd.j. 19Ul-ben a 

 kőszegi „Alsóerdő"-ben egy sűrűségekkel 

 benőtt vizes árok partján 2 — 3 pár költött. 

 1905-ben pedig egy párocska a városi sírkert 

 mögött a Gyöngyös-patak szomszédságában 

 ütött tanyát élősövényben. 



fehér und Huny ad insgesamt nur so viel, 

 „dass er in den Tannenwäldern der Gebirge 

 brütet". Anderweitige diesl)ezügliche Daten 

 sind mir nicht bekannt. Auf ungarischem Bo- 

 den habe ich bisher auch noch kein Nest 

 gefunden und begegnete ich bisher dem Erlen- 

 zeisige nur einmal während der Brutzeit. 

 Ende Mai 1892 beobachtete ich nämlich ein 

 Pärchen in Velencze (Korn. Fehér) auf einer 

 Tannengruppe im Garten meines Cousins Paul 

 V. Mebzliîny. 



Am 8. Juni 1. J. sah ich ein Stück in 

 Kőszeg in dem umfangreichen Parke der 

 Militär-Mnterrealschule, doch konnte ich trotz 

 andauernder Beobachtung wer'sr sein Nest, 

 noch sein Paar auffinden. Nach Wochen, am 

 19. Juli begegnete mir der Vogel wieder in 

 dieser Gegend, in dem Tannenwalde neben 

 der alten Schiessstätte, u. z. in zwei Exem- 

 plaren. Laut diesen Daten halte ich es für 

 sehr wahrscheinlich, dass der Erlenzeisig heuer 

 in Kőszeg brütete, auch schon mit Hinsicht 

 auf den abnorm langen Winter und den ohne 

 jeden Übergang eingetretenen Sommer, wo- 

 durch viele im Nordem brütende Vogelarten 

 in südlicheren Regionen zurückblieben. 



Am 22. Juli fand ich auf den Birken einer 

 hinter dem erwähnten Walde liegenden Vieh- 

 weide einen ganzen Flug Erlenzeisige. Ich 

 schätzte an die 20 Stück ; einige Alte, vor- 

 wiegend aber Junge, möglicherweise 8 — 4 

 Brüten, welche sich vereinigten. Ich halte es 

 für ausgeschlossen, dass diese schon nördliche 

 Durchzügler waren : viel wahrscheinlicher ist, 

 dass sich dieselben aus unserer Gebirgsge- 

 gend in die Niederungen herunterzogen. 



Loxia curvirostra, L. Vom .luni bis August 

 1901 besuchten einzelne und kleinere Flüge 

 die Tannen der städtischen Gärten in Kő.szeg, 

 sowie die Waldungen, und fühlten sich hier 

 ganz heimisch, trotzdem mir dieselben in den 

 früheren Jahren wirklich selten vor Augen 

 kamen, und sogar Jahre vergingen ohne 

 dass ich einen in unserer Gegend beobachten 

 kdunte. 



Locustella iluviatilis (Bodd). lm Jahre 

 1901 brüteten 2 — 3 Paare im ..Alsóerdő'" 

 von Kőszeg an dem mit Dickicht bewachsenen 

 Rande eines Wassergrabens. Im Jahre 1905 

 siedelte sich ein Pärchen in einem Hecken- 

 zaune hinter dem städtischen Biergarten in 

 der Nachbarschaft des Gyöngyösbaches an. 



