206 



falka batlát {Plegadis falcinellus), üstökös 

 gémeket {Ardea ralloidcs) és kis kócsagokat 

 {Ardea garzctia) láttunk, de fészektelepnek 

 nyoma sem volt ; a bennszülöttek is azt állí- 

 tották, hogy a gödény itt nem fészkel. Útköz- 

 ben sasokat is láttunk {Haliaëtus alhicilla és 

 Aquila iìnperialis) s egy rothadó tehénhiillá- 

 ról az emiitett két fajon kivül még két dög- 

 keselyűt {Neophron percnopterus) zavartunk föl. 



További litunk apró lialmokon át és bozótos 

 erdőkön keresztül vezetett, míg végre egy 

 faluba érkeztünk, a hol egy jobbmódú paraszt- 

 ember adott ellátást és éjjeli szállást. Bará- 

 tom, magam és házigazdánk az estebédhez a 

 padlóra ültünk egy alacsony, alig 4 hüvelyk 

 magas asztalka köré; a fölszolgálást hat óriási 

 albán végezte, a kiknek derekát két sor töl- 

 tény övezte. Fegyvereik lövésre készen a 

 lőrésekkel ellátott falakon lógtak. Ez azért 

 volt, mert házigazdánk vérbosszú alatt állván, 

 állandóan 10 emberből álló testőrséget tartott 

 önvédelem czéljából a házában. Mindazonáltal 

 másnap reggel lóháton elkísért bennünket egy 

 darabig, szerződtetett számunkra két halászt, 

 hogy vezessenek bennünket a közeli laguná- 

 ban, a hol véleménye szerint megtaláljuk 

 majd a gödényeket. 



A két halász — vadtekintetű, héjjá vagy 

 sas arczulatú, barna bő ruhába öltözött alakok 

 — azt állította, hogy a gödények fészkelnek 

 itt s hogy el is visznek arra a helyre. Az 

 egyik tudott olaszul, mint a legtöbb halász 

 és tengerész ezen a parton. Csakhamar a 

 lagunán voltunk, mindegyikünk egy durván 

 kivájt csónak fenekén ült, a melyet a halász 

 egy evezővel igen ügyesen vitt előre. A távol- 

 ban fehér tömeget pillantottunk meg, a mely- 

 ről azt mondták, hogy a gödények fészek- 

 telepe. Nagy érdeklődéssel nézegettük őket 

 látcsöveinken át, míg a fészektelephez köze- 

 ledtünk. A mennyire a viz felszínénél alig 

 magasabb ülőhelyünkről kivehettük, úgy tűnt 

 föl előttünk a helyzet, hogy a túlsó part szé- 

 lén fészkelnek, mögöttük egy tamariszk-bozót 

 terül el, a melyet a megközelítésnél fedezet- 

 nek fogunk majd fölhasználhatni. Még köze- 

 lebb érve azonban azt láttuk, hogy a fészkek 

 nem a parton vannak, hanem két alacsony 



lake after veiy difficult riding, and saw 

 Pelicans, a very large flock of Glossy Ibis, 

 {Flegadis falcinellus) Squacco Herons, {Ardea 

 radoides) Little Egrets, {Ardea garzetta) etc. 

 but no signs of any nesting colony; the 

 natives also assured us that no Pelicans 

 nested there. On the way we had seen 

 several Eagles. ( Haliaëtus alhicilla and Aquila 

 imperialis) and put up from a dead and 

 putrid cow. two of the former together with 

 two Egyptian Vultures {Neophron percnopicriis). 



We then rode over the hills through thick 

 scrubby woods until we arrived at a village 

 where we slept at the house of a well-to-do 

 peasant, who gave us shelter and food. My 

 friend and I and our host were waited upon, 

 as we sat at dinner on the floor around a 

 low table about four inches high, by six 

 gigantic Albanians, each with a double row 

 of cartridges round his waist. Their rifles 

 hung ready for instant use on the walls, 

 which were all loopholed for musketry fire. 

 It turned out that the master of the house 

 had a „vendetta" or blood-feud hanging over 

 him, and had to maintain a body-guard of 

 ten men in his house as a protection. Ne- 

 vertheless in the morning he rode out to 

 accompany us a part of our way and to 

 engage for us two fishermen as guides to a 

 neighbouring lagoon where he thought the 

 Pelicans might be found. 



These two fishermen, wild looking fellows 

 with faces like hawks or Eagles, and clad 

 in loose brown garments assured us that the 

 Pelicans were nesting and that they could 

 take us to the place. One of them could 

 speak Italian, like most of the fishermen and 

 sailors along this coast. Presently we found 

 ourselves afloat on the lagoon, each of us 

 sitting in the boltom of a rude dug-out 

 canoe, which the men managed sldlfully nith 

 single paddles. In the far distance we could 

 see a mass of white objects, which we were 

 told were the Pelicans on their nests. These 

 we scrutinized eagerly through our glasses 

 as we approached their nesting place. At 

 first, sitting as we were low down, level or 

 even a little below the surface of the water, 

 they appeared to be on the furtlier shore in 

 front of a fringe of tamarisk bushes, which 

 we expected would serve us as a hiding 

 place, and enable us to get within reach of 



