213 



gyobb fiaveltnet érdemli, a miért is lesryen 

 szabad annak idei ( 1907.) állománváról rö\ad 

 áttekintést nyújtanom. 



Majd három évig tartott általános száraz- 

 ság: után. mely a mocsarakat és turjányokat 

 majdnem teljesen kiszárította s evvel szinte 

 lehetetlenné tette a mocsári madárvilág fész- 

 kelését, végre nedves évet kaptunk. .\ foly- 

 tonos esőzések 1906 őszén s a rá következő 

 szinte végnélküli tél óriási hótömegeivel új 

 táplálékot nyújtottak a vizet szomjúhozó tó- 

 csáknak, a mi tetemesen hozzájárult a madár- 

 élet megélénkítéséhez. 



1907 tavaszán igen gyakori fészkelők voltak 

 Ortygometra porzana, parva és pusilla, továbbá 

 Hydrochelidon nigra és hucojitera ; különösen 

 az utóbbi faj lépett föl nagy számban. Föl- 

 tűnő gyakori fészkelő volt Limosa limosa és 

 Totanus totanus. Glareola pratincoln is volt, 

 a mely különösen a szikes területeket szereti, 

 a melyeken dúsan tenyészik a Camphorosma 

 ovata : itt különösen a kopár, szürkéssárga 

 helyeket választja, a melyeken tojásai szinte 

 teljesen egybeolvadnak a talajjal. Charadrius 

 alexandrinus, mint többnyire, úgy most is fel- 

 tűnő gyakori volt; Favmu-dla pugnux sem volt 

 ritka s fészkelt Gallinago gallinago is, habár 

 csak szórványosan. Csak Totanus stagnatilis 

 volt az idén is ritka vendég, miként az utóbbi 

 években mindig. Ugylátszik, hogy Magyar- 

 országnak ez a jellegzetes madara fogy. A 

 különféle réczefajok közül Anas qnerqiiedula 

 volt a leggyakoribb, már ritkábbak voltak 

 Fidigida ferina és nyroca. A legnagyobb 

 tömeget természetesen a bibicz adta. 



A hol oly tömegben fészkelnek a madarak 

 mint ezen a területen, ott gyakrabban talál- 

 koznak rendkívüli esetek, színeltérések stb.. s 

 szabadjon néhányat az érdekesebbek közül 

 itt fölemlítenem. 



Vanellus ranellus (L.). Az első tojásokat 

 márcz. 22-éu találták. A sok bibicz között 

 volt egy nőstény, a mely igen jellegzetes s 

 e mellett igen szembeötlő tojásokat tojt ; meg- 

 lehetett ennek alapján állapítani azt. hogy 

 háromszor fészkelt, de mindig más fészekbe 

 s összesen 10 tojást tojt. A tojások nagyon 

 hasonlítottak tiHimantopus iiimantopus tojásai- 

 hoz. Az alapszín zöldessárga, rajta inkább a 

 vastagabb végéhez húzódó sötétbarna foltok, 



Beachtung verdient, weshalb es mir gestattet 

 sei, einen kurzen Überblick über deu heurigen 

 Stand derselben zu geben. 



Nach einer fast dreijährigen allgemeinen 

 Dürre, welche die Brüche und Moräste fast 

 gänzlich austrocknete und dadurch das Brüten 

 der Sum' fvögel fast unmöglich machte, kam 

 endlich ein nasses Jahr. Der anhaltende Regen 

 im Herbst 1906 und der darauffolgende schier 

 nicht enden wollende Winter mit seinen unge- 

 heuren Schneemassen gaben den nach Wasser 

 schmachtenden Lacken frische Labung, was zur 

 Belebung der Vogelwelt Ijcdeutend beitrug. 



Sehr häufig erschienen im Frühjahre 1907 

 Ortygometra porzana, pusilla und parva am 

 Brutplatze, ebenso Hydrochelidon nigra und 

 leucoptera; besonders die letzte Art war sehr 

 stark verbreitet. Auffallend häufig traten Limosa 

 limosa und Totanus totanus brütend auf. Dabei 

 mangelte es nicht an Glureolapratincola, av eiche 

 die salzigen Plätze mit der üppig wuchernden 

 Camphorosma ovaia mit Vorliebe aufsucht, 

 wobei ihr die kahlen, graulicii-gelben Stellen 

 vorzüglich zustatten kommen, da die Eier 

 liier fast gänzlich mit dem Boden verschmelzen. 

 Charadrius alexandrinus war, wie in den 

 meisten Fällen, auflallend häufig. Pavoncella 

 pugnax nicht selten, auch Oallinago gallinago 

 trat brütend auf, wenn auch nur sporadisch. 

 Nur Totanns stagnatilis war heuer, wie über- 

 haupt in den letzten JalinMi ein seltener Gast. 

 Es scheint, dass dieser für LTngarn charakte- 

 ristische Vogel in Abnahme begriflen ist. Von 

 den verschiedenen Enten trat Anas querquedula 

 am häufigsten auf, seltener waren schon Fuli- 

 gula ngroia und ferina. Den weitaus grössten 

 Kontingent ergab natürlich der Kiebitz. 



Wo Vogelarten in solcher Menge brüten wie 

 auf diesem Gebiete, hat man öfter Gelegenheit, 

 abnorme Fälle, Farbenauomalien etc. zu be- 

 obachten und sei es mir gestattet, einige der 

 interessantesten hier anzuführen. 



Tanellfis vanellns (L.) Die ersten Kh-v wur- 

 den am 2'2. März gefunden. Unter den vielen 

 Kiebitzen befand sich ein Weibchen, welches 

 sehr charakteristische und dabei ins Auge 

 fallende Eier legte ; es konnte infolgedessen 

 konstatiert werden, dass es dreimal zur Brut 

 schritt, jedesmal in ein frisches Nest und 

 insgesamt 10 Eier legte. Alle Eier hatten 

 viel Ähnlichkeit mit den EieTii von Himaiitopus 

 himantopus. Die Grundfarbe ist olivengelb und 



