216 



A subspeciesröl az ornithologiában 

 és annak elnevezéseiről. 



Irta: Rüskin-Butteri'ield W. — Hastings. 



Midőn LiNNK javaslatba hozta a biiKiniiális 

 clnevezós iiasy retoniiját, a fajokat általánDsaii 

 különálló oly li-nyckiick tckintettók, a melyek 

 között vi'rrokonsái;- nincsen. Az a vilájios tény, 

 hogy a faj egyénoi egymás között variálnak, 

 természetesen felismertetett ugyan, de annak 

 jelentősége észrevétlenül maradt. Az eml)erek 

 nézete a faj'okrul azonban megváltozott, a mint 

 a fajok maglik is viiltozásokoii mentek át. 

 A systematikusok elvesztették a fajok állan- 

 dóságába vetett hitüket és a változás (variatio), 

 a helyett, hogy tisztán esetleges jelenség 

 maradt volna, most már felöleli az élő lények 

 összes szerveit és szöveteit. És azért, míg 

 azelőtt nem tartották szükségesnek, hogy a 

 systematikus az egyes fajokból többet mint egy- 

 néhány egyént tartson szeme előtt — a nagysoro- 

 zatokat ugyanis szükségtelen fölöslegnek tartot- 

 ták ~ most nagy és reprezentáló sorozatok szük- 

 ségét látják. Az ornithologusok kiváló részt vet- 

 tek az újabb eszmékben való hit terjesztésé- 

 ben. Newton Alfred tanár utalt arra, hogy a 

 zoológusok között egy ornithologus * volt az 

 első, ki bizonyítékokat halmozott össze a fajok 

 leszármazási eredetének támogatására, D.ujwin 

 nagy munkájának megjelenése után 1859-ben. 

 Az Egyesült-Államok ornithologusai előtt már 

 régen ismeretes volt a nagy sorozatok és a 

 változatok bő határainak becse és e tekintetben 

 különösen megemlitendő Dr. Allen J. A. 



Daczára annak sok ornithologus megmarad 

 a mellett a szokás mellett, hogy minden oly 

 alakot, mely elválasztható, fajnak tekinti és 

 egyéb, alsóbb osztályozási egységet el nem 

 ismer. Nincs kétségem az iránt, hogy e con- 

 servativ kezelési rendszer nagyban hátráltatta 

 az ornithologia haladását és a következőkben 

 kifejtem annak fontosságát, hogy a subspecies 

 kellő méltánylásban részesüljön. 



Subspecies alatt értjük egy faj föld- 

 rajzi componenseit, akár állandó vagy nem 

 állandó területet foglalnak el. más szavakkal 

 akár egymásba átmenők akár nem. Némely 

 Ornithologus, ki a subspeciest megengedi, a 

 szót csak az átmenő formákra akarja szorí- 



* Néhai TwsTRAM H. B. kanonok (Ibis IS.íí), pp. 

 429-433). 



On Subspecies in Ornithology and 

 their Nomenclature. 



By W . RUSKIN-BUTTERFIELD — HASTINGS. 



\\'heii Linné proposed his great reform ot 

 binomial nomenclature, s|)ecies were univer- 

 sally regarded as separate entities having no 

 blood relationshi|». The obvious fact that the 

 members of a Sjiecies vary amongst themselves 

 was, of course, recognized, but its significance 

 was wholly unperceived. Men's ideas of spe- 

 cies have, however, like species themselves, 

 undergone changes Systematists have lost 

 faith in the permanency of species, and varia- 

 tion, instead of being a mere casual occurence, 

 is now seen to embrace every organ and tissue 

 of living things Also, whereas formerly it was 

 not deemed necessary for the systematist to 

 have before him more than a few individuals 

 of a species — a large series being looked 

 upon, indeed, as a needless duplication — 

 large and representative series are now a 

 necessity. Ornithologists have taken a promi- 

 nent part ill establishing a belief in the newer 

 ideas. Professor Alfred Newton has pointed 

 out that, amongst zoologists at any rate, it 

 was an ornithologist* who first adduced evi- 

 dence in support of the derivative origin of 

 species, after the appearance of Darwin's great 

 work in 1859. The value of large series and 

 the wide limits of variation have long been 

 known to the ornithologists of the United States, 

 amongst whom Dr. J. A. Allen should be 

 especially mentioned in this connection 



It is still, however, the custom of many 

 ornithologists to treat as species all forms 

 that are separable, no lower classificatory unit 

 being recognized. 1 to not doubt that this con- 

 servative method of treatment has greatly hin- 

 dered the progress of ornithology and in the 

 following remarks 1 venture to urge the impor- 

 tance of paying due regard to subspecies. 



By subspecies are meant the geographical 

 components of a species whether these com- 

 ponents occupy continuous or discontinuous 

 areas — in other words, whether they inter- 

 grade or do not intergrade. Some ornithologists 

 who admit subspecies restrict the term to 



• The late Canon H. B. Tristram (Ibis, 1859, pp. 

 429—433.) 



