223 



Az 1907. évi sáskajárás a Horto- 

 bágyon és a madárvilág. 



Irta : 8chknk .Iakah. 



Tündöklően kék é^- jilatt t'ornm jxM-zselô j 

 napsugár ('brcsztgeti a Ilortobásry napimádó 

 tündérét, a varázsló csalóka délibábot. 



Első szenievillanása fényes fehér esik a szeni- 

 iiatár peremén, teljes ébredése csillogó víz- 

 áradat, melynek csaponaó hullámai mint a 

 tenger árja egyre közelednek s emelkednek. 

 s csakhamar tenger tűnik föl a látóhatáron. 

 Messzi falvak elniosódí)tt kör\-onalii tornyai 

 magánosan meredeznek ég felé - néha föld 

 felé is, ha a varázsló tündér bohókás jó ked- 

 vében fölfordítja őket — a|)ró ligetek néhány 

 pillanat múlva alacsony szigetekként tükrö- 

 ződnek a forró párát lehelő vízárban. 



Mintha a multat idézné vissza a varázsló 

 tündér, azt az időt, a mikor a Tiszának gátak 

 közé még nem kényszerített hullámai majd 

 minden tavaszszal tengerré változtatták ezt a 

 nagy síkságot. 



Majd újabb csodában gyönyörködtet az ötle- 

 tes tündér. Az imént ínég messzii'e világító 

 sátrak helyén mintegy varázsütésre ködbe- 

 vesző fehér vitorlák tűnnek föl a szemhatáron, 

 melyek teljes szélcsöndben mozdulatlanul nyu- 

 gosznak a vakítóan csillogó vizén. 



S a mint egyre közeledik, szemünk láttára 

 fejti ki varázsmüvészetét. Az előttünk eddig 

 még tisztán és élesen látható ménes körül 

 egyszerre csak megi-emeg a lég, fölfelé áramló 

 gőzök törnek elő a földből, a lovak lábai 

 csodálatosan megnyúlnak s niegvékonyodnak, 

 s egy pillanat múlva már térdig állanak a 

 vizárban. Hirtelenül azonban ismét elérhetet- 

 len távolba szökken vissza ; de még onnan 

 is ide villognak öles hullámai, melyeket pil- 

 lanatnyi gyönge szellő szánt ködként foszló 

 fölületén. 



Die Heuschreckenplage auf dem 



Hortobágy im J. 1907 und die 



Vogelwelt. 



Von Jakob Schenk. 



Unter leuchteiul blauem Ilimmel erwecken 

 heisse, sengende Sonnenstrahlen die sonnen- 

 anbetende Fee des Hortobágy, die zauberische, 

 trügerische Délibáb. ^ 



Ihr erster Augenaufschlag ist ein glänzend 

 weisser Streif am Rande des Horizonts, ihr 

 volles Erwachen eine schillerntle Wasserfläche, 

 deren wallende Wogen gleich der Meeresflut 

 immer höher schlagen und unaufhaltsam vor- 

 wärts stürmen, bis in Kürze ein Meer am 

 Horizont erscheint. 



Türme ferner Dörfer ragen in verschwom- 

 menen Umrissen einsam gegen den Himmel 

 empor — oftmals jedoch auch gegen den 

 Boden, wenn sie von der Zauberfee in über- 

 mütig-lustiger Laune umgekehrt werden, — 

 kleine Auwäldchen spiegeln sich nach einigen 

 Augenblicken als niedere Inseln in der heisse 

 Dämpfe hauchenden Wasserflut. 



Es ist als ob die Zauberfee die Vergan- 

 genheit znriickrufen wollte, in welcher die 

 noch nicht zwischen Dämme gezwängten Wo- 

 gen des Tiszaflusses diese grosse Ebene fast 

 jedes Frühjahr in ein "Meer verwandelten. 



Bald jedoch ergötzt uns die mit Einfällen 

 reichlich begabte Fee mit einem neuen Wun- 

 der. An Stelle der zuvor noch weithin leuch- 

 tenden Zelte erscheinen wie auf Zauber- 

 schlag weisse Segel in nebeliger Ferne am 

 Horizonte, welche in der vollkommenen Wind- 

 stille unbeweglich auf der blendend schillern- 

 den Wasserfläche ruhen. 



Und unaufhaltsam vorvvärts strebend, ent- 

 wickelt sie ihre Zauberkunst vor unseren Augen. 

 Um die bisher noch klar und deutlich ersicht- 

 liche Rossherde erzittert plötzlich die Luft, auf- 

 wärts strömende Dämpfe scheinen aus dem 

 Boden hervorzulirechen. die Fusse der Pferde 

 werden wunderbar lang und dünn, und im näch- 

 sten Momente steht alles bis ans Knie in der 

 Wasserflut. Im nächsten Momente jedoch wan- 

 delt sie wieder in unerreichbarer Ferne; aber 

 selbst aus dieser Ferne schimmern die klafter- 

 hohen Wogen herüber, welche ein momentaner 



' , Délibáb" heisst in wörtlicher Übersetzung 

 „Mittagsphantom" und bedeutet eine Luftspiegelung 

 wie „Fata morgana'. 



