235 



semmi számbavehetó kárt iiciii telt a sáskák 

 pótotok jailja II". 



Ezek a [toiitos iiie,s;fi<ryelések is csak azt 

 bizonyítják, liuj;-y a Hortoliágy legelőteriilete 

 nem alkalmas a vetési varjii mostelepedésére. 

 Sáskairtó munkájukat, a mely különösen az 

 utótakaritásnál volt jelentékeny, ennélfoííva 

 csak ügy lelietne biztosítani, ha a Hortobágy 

 szélein levő szántóföldeken kezdődnének az 

 erdősítések. Valószinnnek tartom, hogy a dél- 

 nyugati részen fekvő faluvégi és Szásztelek 

 erdőkben mihamarább megtelepednének a var- 

 jak, ha Zám pusztát, melynek már jobb minő- 

 ségű a talaja, földmívelésre rendeznék be. 



.\z. a mit a vetési varjú telepítéséről mond- 

 tam, majdnem szószerint illik a veretjélijre 

 (Sturnus vulgaris), a mely alkalmas fészke- 

 lési helyek híjján azonban nem költ a Horto- 

 bágyon. Nem állandó madár ugyan, de igen 

 korán érkezik és későn távozik, akárhányszor 

 át is telel és évenként kétszer fészkel, vagyis 

 szintén huzamos ideig tartózkodik a fészke- 

 lési területen. A mesterséges telepítést ennél 

 a fajnál is csak a Hortobágy szélein lehetne 

 kezdeni, hogy addig is, mig a Hortobágyon 

 nem találnak tájilálékot, a szántóföldeken 

 élhessenek. Minthogy szintén igen jelentékeny 

 sáskairtó, meg is tesszük majd a kísérletet. 



Ebbe a kategóriália tartozik még a fehér 

 gólya is, a mely óriási mennyiségű sáskát 

 fogyaszt, de szintén nem fészkel a Horto- 

 bágyon ; csak a költés befejezése után jön 

 ide a sáskákra. Egyetlen egy fészek volt a 

 Hortobágy közepén a Malomháznál, de ez is 

 el van hagyatva, a széleken azonban több 

 fészek van. Láthatólag nem kedvező neki a 

 terület, mert különljen elfoglalta volna a már 

 most is kínálkozó fészkelési alkalmatosságo- 

 kat a csárda körül. Máté pusztán és egyéb 

 tanyákon. 



A többi jelentékenyebb sáskairtó madár — 

 széki csér, fekete halászka, mezei pacsirta, 

 bibicz és túzok — állományát csak a tojás- 



klärlich, dass die vielen Krähen, welche da- 

 mals im Hortobágy herumluniiorton. in den 

 Eierkapseln der Heuschrecken wirklich gar 

 keinen nennenswerten Schaden anrichteten". 



Diese genauen Heobachtungen l)eweisen 

 ebenfalls nur, dass das Weideland des Horto- 

 bágy zur Ansiedelung der Saatkräht; unge- 

 eignet ist. iluf Arlioit bei der Vertilgung der 

 Heuschrecken, welche besonders l)ei der Nach- 

 lese bedeutend war. könnte deshall) nur da- 

 durch gesichert worden, wenn man mit dem 

 .\nptlanztMi der Wälder am Rande des Horto- 

 l)ágy auf den bel)auten Feldern beginnen 

 würde. Es erscheint mir sehr wahrscheinlich, 

 dass der Faluvéger und Szásztelekor Wald 

 in kurzer Zeit von Krähen besiedelt würde, 

 wenn die l'uszta Zám, wo der Boden geeig- 

 neter ist. für don Ackerbau eingericlitet würde. 



Das hier über die Ansiedelung der Saat- 

 krähe (lesagte passt auch fast wörtlich auch 

 auf den Star [Shimus vulgaris), welcher aber 

 in Ermangelung geeigneter Nistplätze im Hor- 

 tobágy nicht brütet. Der Star ist zwar kein 

 Standvogel, doch kommt er sehr früh an, 

 zieht spät weg, überwintert audi oftmals und 

 macht jälirlich zwei Brüten, mit einem Worte, 

 dersellie hält sich auch längere Zeit am Brut- 

 platze auf. Die künstliche Ansiedelung müsste 

 auch bei den Staren am Rande des Horto- 

 bágy begonnen werden, so dass sie zu der 

 Zeit, wo das Hin-tobagy keine Nahrung bietet, 

 dieselbe auf den Ackern tinden könnten. 

 Indem es sich um einen bedeutenden Hen- 

 schreckenvertilger handelt, wird der Vi'rsuch 

 auch gemacht werden. 



In diese Katagorie gehört auch der Haus- 

 storch {Ciconia ciconia), welcher enorme Heu- 

 schrecken masson vernichtet, aber im Horto- 

 bágy nicht brütet ; derselbe kommt erst nach 

 beendigter Brut iiielier wegen der Heu- 

 schrecken. Ein einziges Storchnest gibt es 

 bisher in der Mitte des Hortobágy am soge- 

 nannten Malomház, doch ist audi dieses ver- 

 lassen, an den Rändern sind jedoch mehrere 

 Nester zu finden. Das Gebiet behagt ihm 

 augenscheinlidi nicht, da er ansonsten von 

 den schon jetzt vorhandenen Nistgelegeuhoiten 

 auf der Csárda, auf Mata Puszta und anderen 

 Meierhöfen Besitz ergriften hätte. 



Der Stand der übrigen Vogelarten, welche 

 .sich als bedeutendere Vertilger der Heu- 

 schrecken erwiesen — Giarol, Trauersee- 



30* 



