236 



szedés és lelövetés betiltásával lehetne meg- 

 növelni. Különösen fontos volna ez a széki 

 csérre nézve, melynek a HortobásT iii;yszólván 

 ntolsó mentsvára liazánkban. 



Utoljára még a fogul íjrúl [Perdix perdix) 

 is szólók, daczára annak, hogy a Hortobágyon 

 alig fészkel néhány pár ; két párt láttam a 

 faluvégi, egy |)árt pedig az angyalházi (;rdő- 

 ben. De még ez a gyér előfordulás is meg- 

 lepett, mert bokor nincs sehol, sem az erdők- 

 ben, sem a pusztán. Egy példányt a tudomány 

 érdekében föl kellett áldozni ; gyomrában sás- 

 kát is találtam. Az a gondolatom támadt, hogy 

 ha sok fogoly volna a Hortobágyon, azok 

 nemcsak a kikelt sáskákat fogyasztanák, hanem 

 egyúttal a sáskapetékben is tekintélyes pusz- 

 tításokat okozhatnának, mert a petetokok 

 kiszedésére kaparó lábukat is föiliasználhatják. 

 Télen át természetesen etetni kellene őket, 

 csakhogy ennek a költségeit maga a fogoly 

 térítené meg, a mikor már annyira fölszapo- 

 rodott az állomány, hogy a vadásznak is jut 

 belőle. 



Tömegesebb megtelepítéséhez azonban föl- 

 tétlenül bokorsnriíségek szükségesek, mert 

 ezekben talál a fogoly fészkelő- és búvóhelye- 

 ket. EiTe a czélre kísérletet lehetne tenni a 

 tamariszkus cserjével, a mely pl. a kiinszent- 

 miklósi szikes talajon igen jól megél, s igy 

 valószínűleg meghonositható a Hortobágyon 

 is. Az ültetést ajánlatos volna a meglévő 

 erdők mellett s a Hortobágy folyó partjain — 

 itt a fűz és nyárfákkal szegve a partfelőli 

 oldalon — kezdeni, egyelőre természetesen 

 csak kisebl) mértékben, a mig el nem dől. 

 hogy mennyire válik be a kísérlet, vagyis, meny- 

 nyiben szaporítja a fészkelési alkalmatosság 

 a fogoly létszámát. 



Tán fölösleges külön hangsúlyozni azt. hogy 

 ez a bokorültetés más hasznos madarakat is 

 vonzaná a területre, s így mindenképen érde- 

 mes volna megtenni a kísérletet. Tán nem 

 marad puszta álom a foglyokkal benépesített 



schwalbe, Feldlerche. Kiebitz und Trappe — 

 könnte durch ein \'erbot des Abschiessens 

 und Eicrsamniclus erhöht werden. Es wäre 

 dies uamentlicli für den Uiarol von Wiclitig- 

 keit, da das Hortobágy sozusagen das letzte 

 Asyl desselben in Ungarn ist. 



Schliesslich muss noch über des Rebhuhn 

 (Ferdix perdix) gesprochen werden, trotzdem 

 im Hortobágy kaum einige Paare brüten ; 

 zwei Paar beoiiachtete ich im Faluvéger. ein 

 Paar im Angyalházír Wald. Al)er selbst dieses 

 spärliche Vorkoiiiiiicn überraschte mich, da 

 Gebüsch nirgends zu finden ist, weder im 

 Walde, noch auf der Puszta. Ein Exemplai 

 musste der Wissenschaft geopfert werden : 

 der Mageninhalt zeigte auch Heuschrecken. 

 Es kam mir der Gedanke, dass, wenn das 

 Hortoltágy mit Rebhühnern bevölkert wäre, 

 dieselben nicht nur die Heuschrecken vertilgen 

 würden, sondern auch deren Eier in bedeu- 

 tendem Masse schädigen dürften, da sie zur 

 Aushebung der Eierkapseln nicht nur ihren 

 Schnabel, sondern auch ihre Scharrfüsse be- 

 nützen können, ^\'ährend des A\'inters müssten 

 sie natürlich gefüttert werden, doch würden 

 die dadurch entstehenden Kosten durch die 

 Rebhühner selbst gedeckt, wenn sich der 

 Stand schon derart gehoben hat, dass auch 

 der Jäger seinen Teil bekommen kann. 



Zur massenhaften Ansiedelung sind jedoch 

 Gebüsche und Dickichte unumgänglich not- 

 wendig, indem dieselben den Rebhühnern als 

 Verstecke und Nistplätze dienen. Zu diesem 

 Zwecke könnte vielleiclit mit der Tamarisken- 

 Staude ein Versuch gemacht werden, welche 

 z. B. auf dem ebenfalls salpeterigen Boden 

 von Kiinszentmiklós gut fortkommt, und wahr- 

 scheinlich auch im Hortobágy gedeihen würde. 

 Die AnpHanzuiig könnte im Anschlüsse an die 

 vorhandenen Wälder und an den Ufern des 

 Hortol)ágyflusses — an der Uferseite mit Wei- 

 den und Pappeln eingesäumt — begonnen 

 werden, vorläufig natürlicii nur in geringerem 

 Masse, bis es sich entscheidet, inwiefern der 

 Versuch gelingt, d. i. in welchem Masse der 

 Stand der Re])liüliner durch das Bieten der 

 Brutgelegenheit erhöht wird. 



Es bedarf wohl keiner besonderen Beto- 

 nung, dass diese Gel)üschanlagen auch andere 

 nützliche Vogelarten in das Gebiet locken, 

 dass es also in jeder Beziehung augezeigt 

 wäre, den Versuch zu macheu. Villeicht bleibt 



