241 



Mint hazánknak eí;TÍk folyton szűkclib körre 

 szoruló niiidáralakja, továbbá mind jelentékeny 

 sáskairtó a legmesszebbre terjedő védelemben 

 részesítendő. A legszigorúbb tojásszedési és 

 lövetési tilalmat kellene a széki csérre kiter- 

 jeszteni, annál is inkább, mert a telepeihez 

 közeledő embert állandóan köriilröpdösi és 

 köriilvijjogja. ínég pedig lőtávolon l)eliil. úgy 

 hogy szinte utolsó szálig lelőhetők. E mellett 

 igen könnyű a lövése, úgy hogy a rossz lövők 

 is szerezhetnek vele babérokat. Egyszer szán- 

 dékosan vagy egy fél óráig putiogtattam belé- 

 jük — a hat elejtett példány közül ekkor 

 4-et lőttem, hogy komolynak lássék a dolog, — 

 de a legjobb akarattal se tudtam őket elriasz- 

 tani. 



Charadrius alexandrinus, L. Csak a Kún 

 György tavánál találtam 8 párt, melyek való- 

 színűleg fészkeltek itt ; júl. 15-én is láttam 

 őket. 



Vanellus vanellus (L.). A Hortobágy lapo- 

 saiban mindenütt gyakori fészkelő. Jnn. 17-én 

 már 500-as csapatokat láttam. A fertőzött 

 területeken nem volt gyakori, s az öt elejtett 

 példány közül csak egynek a gyomrában talál- 

 tam sáskát ; a többiben vízi rovarok, ezek 

 álczái és apró csigák voltak. Habár a gyomor- 

 tartalmak nyújtotta eredményt nem is tartom 

 egészen reálisnak, mégis ki kell mondanom 

 azt, hogy a bíbicz nem tartozik a jelentéke- 

 nyebb sáskairtók közé. pedig egyrészt nagy 

 száma, másrészt életmódja következtében 

 szinte praedestinálva volna an-a, hogy a leg- 

 hatásosabb praeventiv működést fejthetsse ki 

 a sáskajárások leküzdésében. 



Mindebből természetesen nem az következik, 

 hogy kiszolgáltatjuk a bibiczet a tojásszedök- 

 nek s a vadászembernek, a ki némi joggal 

 nem nagy barátja. Habár a sáskairtásban 

 nem is végez jelentékenyebb munkát, mégis 

 tekintélyes hasznot hajt a jószág azon élős- 

 dijeinek pusztításával, a melyek életük egyik 

 szakát vizi rovarokban, ezek álczáiban, vala- 

 mint vízi csigákban töltik. Kárt egyáltalában 

 nem tehet, csak hasznot, s így föltétlenül 

 megvédendő. 



Pavoncella pngnax (L. 



Aquila XIV. 



Néhány még gal- 



.\ls eine in fortwährend engere Grenzen 

 verdrängte Vogelart Ungarns und als bedeu- 

 tender Heuschreckenvertilger, sollte der Giarol 

 unter den weitestgehenden Schutz gestellt wer- 

 den. Es sollte strengstens verboten sein, die 

 Eier zu sammeln und denselben zu schiesseii, 

 umsomehr, als er den Menschen, welcher sich 

 seinen Brutstätten nähert, fortwährend unter 

 Geschrei in Schussweite umfliegt, so dass sie 

 bis auf den letzten lierabgeschossen werden 

 können Dabei ist der Schuss sehr leicht, so 

 dass sich auch die schlecliten Schützen Lor- 

 beeren holen können. Einmal schoss ich mit 

 Fleiss eine halbe Stunde unter ihnen herum — 

 damit die Sache ernst aussehe, erlegte ich 

 damals auch wirklicJi 4 St. — doch konnte 

 ich sie trotz besten Willens nicht verscheuchen. 



Charadrhis alexandrlnns, L. Nur am Kún- 

 György-See fand ich ca S Paar, welche wahr- 

 scheinlich hier brüteten ; am 15. Juli sah ich 

 sie noch immer. 



Vanellus vanellus (L.) In den Niederun- 

 gen des Hortobágy überall zahlreicher Brut- 

 vogel. Am 17. Juni beobachtete ich schon 

 einen Flug von 500 Stück Auf den infizierten 

 Gebieten war der Kiebitz nicht häutig und 

 auch unter fünf erlegten Exemplaren fand sich 

 nur eines, in dessen Magen Heuschrecken 

 waren ; die übrigen enthielten Wasserinsekten 

 und deren Larven sowie kleine Schnecken 

 Obwohl ich das Resultat der Untersuchung 

 der Mageninhalte nicht für massgebend halte, 

 so muss ich dennoch betonen, dass der Kiebitz 

 nicht zu den bedeutenderen Heuschrecken-Ver- 

 tilgern gehört, während derselbe dodi einer- 

 seits durch seine Anzahl, anderseits durch seine 

 Lebensweise sozusagen dazu prädestiniert wäre, 

 in der Bekämpfung der Heuschreckenplage die 

 wirksamste präventive Tätigkeit auszuüben. 



Aus diesem tolgt jedoch nicht, dass der 

 Kiebitz den Eiersammlern und dem Jäger aus- 

 geliefert werde, der ihm mit einigem Rechte 

 gram ist. Obwohl derselbe im Vertilgen der 

 Heuschrecken nichts Bedeutendes leistet, so 

 verrichtet er dennoch grossen Nutzen mit der 

 Vernichtung derjenigen Parasiten des Vieh- 

 standes, welche einen Teil ihres Lebens in 

 Wasserinsekten, deren Larven und Schnecken 

 verbringen. Schädlich kann er hier überhaupt 

 nicht werden, nur nützlich, und ist daher 

 unbedingt zu schützen. 



I'avoncella pugnax (L.). Auf den infizierten 



31 



