244 



kel Mata puszta szántóföldjein ; sáskairtó niiin- 

 káját nem ismerem, de csekély mennyisége 

 következtében nem lehet jelentékeny. 



Viiltnr inonachus L. és (lyps fukus Gm. 



Bemondás szerint régehbeii fryakran ellátosiat- 

 tak a llortobágyra, de újabb időben, a mióta 

 az állategészségügyet igen szigorúan veszik, 

 és minden elhullott állatot azonnal el kell 

 ásni, már csak nagy ritkán jelentkeznek. 



(íircus aerugínosus (L.). A Hortobágy észak 

 és keleti szélén találtam néhányat. 



Milvus migrans (Bodd.). Többször láttam 

 2 — 3 darabot a sáskás területek fölött kerin- 

 geni. Itt nem fészkel ; bizonyára a sáskák 

 vonzották ide a debreczeni erdőkből a hol 

 költ. 



Bnteo buteo (L.). Szintén nem fészkel a 

 Hortobágyon, de állandóan gyakori volt a 

 sáskajárás egész ideje alatt ; typikus jelenség 

 a sáskajárásoknál. Közelítő becslés alapján 

 kb. 100 darab tartózkodott a Hortobágyon, s 

 ezek Jablonowszky József szerint — a ki sok 

 köpetjüket is találta — tisztára sáskákkal 

 éltek. Tény dolog, hogy számára mást nem 

 is igen nyújthatott akkor a terület. Második 

 hortobágp utam alkalmával már egyet se lát- 

 tam ; a sáskajárás megszűnésével lassanként 

 eltűntek. 



Aquila maculata ((Jm.). iíár csekély szám- 

 ban, de szintén typikus kísérője a sáskajárá- 

 soknak. 



€erchneis tinnuiiculns (L.). A hortobágyi 

 erdőkben nem fészkel, s magam nem is lát- 

 tam. Naöy Jenő megíigyelése alapján veszem 

 föl a jegyzékbe. 



Cerchneis vespertinus (L.). A kék vércse 

 klasszikus fészkelő madár a hortobágyi enlök- 

 ben ; mindenütt megtelepedik, a hol valame- 

 lyes fészkelési alkalom kínálkozik. Kiváló 

 sáskairtó, a mely állandóan ott volt a fertő- 

 zött területeken. 



Gyomrában mindig tiszta sáskát találtam. 

 Tömegesebb megtelepítése érdekében, mint 



auf den Feldern von Mata- Puszta; inwiefern 

 sie auch Heuschrecken vertilgen, konnte ich 

 nicht beobachten, dodi kann diese .Arlieit mit 

 Hinsicht auf das geringe Vorkommen kaum in 

 Betracht gezogen werden. 



Vultur mouachus L. und Gyps fulvus Gm. 

 Laut Einsage besuciitcn sie fn'iiier oft das 

 Hortobágy, in neuerer Zeit jedocii, seitdem 

 die Gesundheitspflege des Viehstandes viel 

 strenger genommen wml, und jedes gefallene 

 Tier unverzüglich begraben werden mu.ss. 

 kommen sie nur selten vor. 



Circus aeruginosus (L l. Am Nord- und 

 Ostrande des Hortobágy beobachtete ich 

 einige. 



Milvus migrans (Bodd.) Mehrmals beobach- 

 tete ich 2 — 3 Stück über den infizierten Gebie- 

 ten schwebend. Brütet hier nicht; wurde wahr- 

 scheinlich durch die Heuschrecken aus den 

 Wäldern von Debreczen, wo er Brutvogel ist, 

 hieher gelockt. 



Buteo buteo (L.). Brütet ebenfalls nicht im 

 Hortobágy, war jedoch ständig sehr häufig 

 während der ganzen Zeit der Heuschrecken- 

 plage ; typische Erscheinung bei Heuschrecken- 

 plagen. Ich schätzte ihre Zahl auf nahezu 

 100 Stück, vrelche sich nach Josef Jablonowszkv 

 — der viele Gewölle fand — ausschliesslich 

 vf)n Heuschrecken nähren. Das Gebiet hätte 

 für ihn tatsächlich auch sonst niclits bieten 

 können. Bei meinem zweiten Aufenthalte im 

 Hortobágy sali icli keinen einzigen mehr; nach- 

 dem die Heusciireckenplage anfliörte. ver- 

 schwanden sie allmählich. 



Aquila maculata (Gm.). Obwohl in gerin- 

 gerer Zahl, ist der Schreiadler ebenfalls 

 ein typischer Begleiter der Heusciirecken- 

 plagen. 



Cerchneis tinnunculns (L.) Brütet in den 

 Wäldern des Hortobágy nicht und wurde auch 

 von mü' nicht beobachtet. In dieses Verzeichnis 

 nahm ich denselben auf Grund der Beobach- 

 tung von Eugen Nagy auf. 



Cerclmeis vespertinus (L.). Der Rotfuss falke 

 ist klassischer Brutvogel in den Wäldern des 

 Hortobágy, welcher sich überall niederlässt, 

 wo sich Nistgelegenheit bietet. Hervorragender 

 Heuschreckenvertilger, welcher sich ständig 

 auf den infizierten Gebieten aufhielt. 



Im Magen fand ich immer nur Heuschreck- 

 ken. Behufs Ansiedelung in grösserer Anzahl 



