248 



azt is, liügy a fecskék evvel rendkiviil liasz- 

 iios munkát végeztek, a mennyiben evvel az 

 utótakaritással elpusztitottáka hajtás után még 

 fönnmaradt sáskákat. 



A füsti fecskék telepítése ezek alapján a 

 sáskairtás szempontjából is ajánlatos volna, 

 daczára annak, liogy Jablonowszky Józsek szó- 

 beli közlése szerint hozzájárulnak a marokkói 

 sáska terjesztéséhez. Többször látta ugyanis 

 azt, hogy a sáskákkal etetett fiókák, nem tud- 

 ván még kellőleg elbánni velük, ismét a földre, 

 sokszor még eladdig meg nem fertőzött terü- 

 letre ejtették a sáskákat. Az igazság érdeké- 

 ben nem mellőzhettem ennek a fölfogásnak 

 a fölemlítését, bár egyáltalában nem osztom 

 azt. A fecskéktől megfogott sáskák már össze 

 vannak törve, s még ha életben maradnak is, 

 mindig csak nyomorékok lesznek, a melyek- 

 nek szaporodása fölötte kétséges. Itt tehát 

 oly minimális fertőzésről lehet csak szó, a 

 melyből emberi számítás szerint sohase vál- 

 hatik komolyabb veszedelem, s igy egyálta- 

 lában nem szólhat a fecskék mesterséges 

 megtelepítése ellen. 



Lanius minor Gm. Jellemző fészkelő madár 

 a Hortobágy fás területein, bár mindenütt 

 csak néhány pár szokott fészkelni. A sáska- 

 irtásban ugyan tőle telhetőleg közreműködik — 

 hat gyomortartalom közül négyben volt sáska 

 — de aránylag csekély számánál fogva szá- 

 mottevő tényezőként nem szerepelhet ; mind- 

 azonáltal mint hasznos madár, a mely ezen 

 a területen nem is csinálhat kárt, föltétlenül 

 kímélendő. 



Corvus cornix, L. Egyetlen egyszer se 

 láttam a Hortobágyon. Nagy Jenő mint fész- 

 kelőt emUti az Ohaton. Sajó (i. h.) a sáska- 

 pusztító madarak között fölsorolja. 



Coitus frugilegns L. Jelentékeny sáska- 

 irtó, a melj' a korábbi sáskajárások alkalmá- 

 val is állandóan a sáskapusztitók között sze- 



Heuschrecken rascli vom Boden aut und in 

 dieser Arbeit bevregte sich dann die ganze 

 Schwalbenlinie zienilicii schnell in einer 

 Front vorwärts." Es wird sodann noch hin- 

 zugefügt, dass die Schwalben dadurch eine 

 sehr nützliche Arbeit verrichteten, indem 

 dieselben durch diese Nachlese die übrig- 

 gebliebenen llcusciirecken vernichteten. 



Die Ansiedelung der Schwalben wäre daher 

 auch im Interesse der Heuschreckenvertilgung 

 zu empfehlen, trotzdem dieselben nach der 

 mündlichen Mitteilung von JobefJablonowszky zur 

 Verbreitung der marokkanischen Heuschrecke 

 beitragen. Derselbe war nämlich oft zugegen, 

 als die mit Heuschrecken gefütterten Jungen, 

 da sie diesen noch nicht ganz gewachsen 

 waren, die Heuschrecken auf die Erde fallen 

 liessen, u. zw. des öfteren auch auf solche 

 Gebiete, welche bis dato noch nicht infiziert 

 waren. Im Interesse der Wahrlieit kann die 

 Erwähnung dieser Auffassung nicht präteriert 

 werden, trotzdem ich dieselbe durchaus nicht 

 teile. Die von den Schwalben gefangenen Heu- 

 schrecken werden derart zerdrückt, dass sie 

 auch am Leben bleibend, immer nm- Krüppel 

 sein werden, deren Fortpflanzung überaus frag- 

 lich ist. Es kann daher nur von einer solch 

 minimalen Infektion die Rede sein, welche 

 nach menschlicher Berechnung niemals zu 

 einer ernsteren Gefahr führen, und deshalb 

 durchaus nicht gegen die Ansiedelung der 

 Schwalben sprechen kann. 



Laniu8 minor Gm. Charakteristischer Brut- 

 vogel des Hortobágy überall, wo Bäume zu 

 finden sind, doch überall nur in wenigen Paaren. 

 Im Vertilgen der Heuschrecken wirkt er zwar 

 nach Kräften mit — unter sechs Ingluvialien 

 enthielten vier Heuschrecken — doch kann 

 er infolge seiner geringen Anzahl nicht in 

 Betracht gezogen werden: als nützlicher 

 Vogel jedoch, der auf diesem Gebiete gar 

 keinen Schaden machen kann, muss er un- 

 bedingt geschont werden. 



Corvus cornix L. Wurde nicht ein ein- 

 ziges Mal im Hortobágy beobachtet. E 

 Nagy erwähnt die Nebelkrähe als Brutvo- 

 gel in Ohat-Puszta. Sajó (1. c.) erwähnt 

 sie unter den heuschreckenvertilgenden Vo- 

 gelai-ten. 



Corvns frugilegus L. Bedeutender Heu- 

 schreckenvertilger, welcher auch bei den frü- 

 heren Plagen immer als solcher figurierte. 



