249 



repelt I^y pl. ISOO-bcii Ecseg pusztán — 

 Sajó K. (i. li.) — a sáskalepett foltokat min- 

 dig az odasereglett varjak árulták el. 



A fertőzött területeken niajd mindenütt 

 találkoztam velük, fökéjipen a/.onl)an a Hor- 

 tobájív szélein. Néa;v darabot ejtettem el, s 

 ezeknek a gyomra tömve volt tiszta marokkói 

 sáskával. Könnyen kiszámítható, hogy mek- 

 kora sáskatömegeket fogyasztanak ezek a 

 nagy varjiicsapatok. s hogy ily módon külö 

 nősen az utótakaritásnál milyen fontos niun- 

 kát végeznek. 



Az általános részben kimerítően ismertettem 

 a vetési varjú viszonyát a területhez, meg- 

 telepítésének nehézségeit stb., itt még csak 

 a Hortobágy környékén, nevezetesen a tiszai 

 ligetekben fészkelő varjakról óhajtok néhány 

 szóval megemlékezni. Az eniKtett helyeken 

 rengeteg kolóniákban fészkelnek, s a lakosság 

 valóságos csapást lát bennük. Nagy károkat 

 okoz a kelő vetésben, mert addig a mig gyönge, 

 kihúzgálja azt. Nagyobb bii'tokosok ői'iztetik 

 a vetést, s ez évenként 400 - 500 koronába 

 is kerül ; a kisebb gazdák, a kik vetéseiket 

 nem őriztethetik, sokszor igen érzékeny káro- 

 kat szenvednek. A rovarkárokról való kérdé- 

 seimre azonban kivétel nélkül azt a választ 

 nyertem, hogy ilyenek nincsenek és nem is 

 szoktak lenni, s elismertetett az is, hogy az 

 elsősorban a vetési varjak érdeme. 



Pica pica (L.). Minden erdőben fészkel 

 néhány pár, s ennek a révén valóságos szállás- 

 csinálói a kék vércsének, mert elhagyott vagy 

 erővel elvett fészkeiben költenek. Minthogy 

 pusztítja a sáskákat is, és a nuistaiii viszo- 

 nyok között nem lehet káros a hortobágyi 

 erdőkben, azért már a kék vércsére való tekin- 

 tetből is egyelőre védelemben részesítendő. 



Oriolus oriuluM (L.). A csárda körül, vala- 

 mint néliány erdőben fészkel egy-egy pár. 

 Aquila XIV. 



So wurden z. B. anno KSÍ)() auf der Ecseg- 

 Puszta nach \\. S.wò die von Heuschrecken 

 heimgesuchten Plätze immer von den ange- 

 sammelten Saatkrähen verraten. 



Auf den intizierten Gebieten begegnete 

 ioli den Saatkrähen fast immer, jedoch 

 hauptsächlich au den Rändern des Horto- 

 bágy. Es wurden vier P^xemplare erlegt 

 und der Mageninhalt derselben bestand aus 

 lauter raarokkauisclien Heuschrecken. Es 

 ist leicJit auszureclinen, was für Hensch- 

 reckkenmassen diese grossen Krähenscha- 

 ren verzehren und welch eine wichtige 

 Arbeit sie dadurch, besonders bei der Nach- 

 lese, verrichten. 



Im allgemeinen Teile wurde das Verhältnis 

 der Saatkrähe zum Gebiete, die Schwierig- 

 keiten der Besiedelung etc. ausführlich behan- 

 delt ; hier soll mir noch derjenigen Saatkrähen 

 mit einigen Worten erwähnt werden, welche 

 in der Nähe des Hortobágy, namentlich in 

 den Auwäldern des Tiszatlusses brüten. An den 

 erwähnten Stellen nisten ungeheure Kolonien, 

 und die Bewohner erblicken in ihnen wahre 

 Plagen. Sie verursachen grossen Schaden 

 in der sprossenden Saat, da sie die noch 

 schwachen Pflänzchen heraushacken. Grös- 

 sere Besitzer lassen ihre Saaten hüten, 

 was jährlich 400 bis 500 Kronen ausmacht; 

 die kleineren Besitzer, welche ihre Saaten 

 nicht hüten lassen können, erleiden oft emp- 

 findliche Schäden. Auf meine Anfragen be- 

 züglich Insektenschäden erhielt ich jedoch 

 überall ohne Ausnahme die Antwort, dass 

 es solche nicht gibt und auch nicht vor- 

 zukommen pHegen und wurde auch anerkannt, 

 dass dies in erster Linie das Verdienst der 

 Saatkrähen ist. 



Pica pica (L). In jedem Walde nisten einige 

 Paare, w<^l(he dadurch wahre Quartiermacher 

 des Rotfussfalken sind, da diese in ihren ver- 

 lassenen oder mit Gewalt usurpierten Nestern 

 brüten. Indem sie auch Heuschrecken vertilgt 

 und unter den jetzigen Verhältnissen in den 

 Wäldern des Hortobágy nicht schädlich wer- 

 den kann, so wäre dieselbe sc^hon im 

 Hinsicht auf die Rotfussfalken vorläufig zu 

 schützen. 



Oriolu.s orioins (L.). In der Umgebung der 

 Csárda, sowie in einigen Wäldern brütet je 

 ein Paar. 



32 



