253 



szinpíimpa foiznlnint kelti fel. s osakluuiiar mesr- 

 vau s általánossá válik a nóv: „afrikai seregély" . 

 Majd későbl), mikor jobban megismerték, lett 

 belőle sáskamadúr . Mint a gondviselés, úgy 

 jelentek meg sáskapusztító hadai s az ilyfajta 

 gondviselést Magyarországon, a mezőgazdasá- 

 got szolgáló tudományos intézetek hazájában 

 közfelfogás szerint a m. kir. földniívelésiigyi 

 minisztérium kéjjviseli. Nemsokára szájról- 

 szájra jár s hitelre talál a kalandos hir: a 

 földmívelésiigvi minisztérium két waggonnal 

 hozatott belőlük, s itt eresztette ki őket a 

 Hortobágyon, a sáskaveszedelem leküzdésére. 

 Sokkal inkább jeUeniző, mint furcsa, hogy 

 némi kételkedéssel ugyan, de mégis csak 

 hitelre talál ez a csodamese, csak némi meg- 

 erősítés szükséges illetékesnek vélt helyről, s 

 eltűnik az utolsó kétely is, oly erősen gyö- 

 kerezik a népben a hit, hogy a földmívelésügyi 

 minisztérium az ügy érdekében még ezt is 

 megtenné. 



Bemondás szerint június első napjaiban 

 jelentkeztek először kiseblj csapatok, a melyek 

 az erdőkben ütöttek tanyát. Néhány nap múlva 

 már ca 80.000 főre növekedett a szánuik, s 

 ekkor már a fészkelésre alkalmas helyeket 

 kezdték megszállani. Tudomásom szerint a 

 következő helyeken voltak fészkelőtelepek: 

 Nagyhortobágy csárda, hortobágyi kőhíd, szan- 

 dali'keri vályog téglarakások, az ér balpartján 

 mindjárt a híd mellett, Bagola. Nagyhort, 

 Kishort és Vékonya jjusztákon. Dinnye, Pap- 

 rétje és Kertész, — a régi térképen Molnárné — 

 tanyákon és Franczia-majorban. Összesen közel 

 8000 párra becsültem a fészkelők számát. 

 Azok, a melyek alkalmas fészkelőhelyet nem 

 találtak, lassanként eltünedeztek. Számuknak 

 ezt a fokozatos csökkenését már júniusi utam 

 alkalmával is észrevettem, különösen feltűnő 

 volt azonban július közepén, a mikor a fész- 

 kelőkön kívül már alig volt más pásztormadár 

 a vidéken. 



Távozásukról nincs saját megfigyelésem, de 

 megbízható bemondás szerint a fiókák kirepü- 



erinneni sie an den Star, das wunderliarc 

 Gefieder erregt den Begrifl" der tropischen 

 Farbenpracht, und dadurch ist der Name, 

 welcher in kurzer Zeit allgemein wird, schon 

 gefunden; es sind „afrikanische Stare"" . Spä- 

 ter, als sie schon mehr i)ekannt waren, wur- 

 den sie „Heuschreckenvögel" genannt. Wie 

 die göttliche Vorsehung erschienen iiire heu- 

 schreckenvertilgenden Heere, und diese .Vrt 

 von Vorsehung wird in Ungarn, in der Heimat 

 der wissenschaftlichen Institute für die Land- 

 wirtschaft, der allgemeinen Auffassung nach 

 vom k. ung. Ackerbauministerium vertreten. 

 Bald geht die abenteuerliche Kunde, welche 

 auch Glauben findet, von Mund zu Mund : 

 das Ackerbauministeriuni l)estellte zwei \\'ag- 

 gons und gab ihnen liier im Hortobágy die 

 Freiheit, um die Heuschreckenplage zu be- 

 kämpfen. Es ist in viel höherem Masse cha- 

 rakteristisch als sonderbar, dass diese Wun- 

 dermär, wohl erst nach einigen Zweifeln, 

 geglaubt wird — es bedarf nur einiger Be- 

 stätigung von kompetent gewähnter Seite, und 

 auch der letzte Zweifel schwindet, so fest 

 wurzelt im Volke der Glaube, dass das Acker- 

 bauministeriuni im Interesse der Sache selbst 

 dieses veranlassen würde. 



Laut Einsage erschienen die ersten in klei- 

 neren Flügen anfangs Juni, welche sich in 

 den Wäldern niederliessen. Nach einigen Ta- 

 gen wuchs ihre Anzahl schon auf zirka 30,000. 

 worauf sie die zum Nisten geeigneten Stellen 

 zu besetzen begannen. Meines Wissens waren 

 auf den folgenden Stellen Brutkolonien : Nagy- 

 hortobágy-csárda, Steinbrücke im Hortobágy, 

 anfgeschiciitete Lehmziegel am Szandalék- 

 flüsschen am linken Ufer, gleich neben der 

 Brücke, auf den Puszta Bagota, Nagyhort, 

 Kishort, Vókonya, in der Dinnye, Paprétje 

 und Kertész — letztere auf den alten Land- 

 karten .Molnárné genannte — Tanya, und im 

 Franczia Meierhofe. Die Anzahl der Brütenden 

 schätzte ich auf ungefähr 3000 Paare. Die- 

 jenigen, welche keine geeignete Brntstelle 

 finden konnten, verschwanden allmählicli. Diese 

 stufenweise Vbnaiime ihrer Anzahl beobachtete 

 ich schon im Juni, besonders auffallend war 

 dieselbe jedoch Mitte Juli, als ausser den hier 

 brütenden keine anderen Rosenstare in der 

 Gegend zu sehen waren. 



Über den Wegzug habe ich keine eigenen 

 Beobachtungen, docii crfiilir iih von verläss- 



