2i\7 



társaságszeretete és tcU'pos fészkelése, főként 

 pedig vándorlása. 



Miutluigy az időjárás sokszor nagy terüle- 

 teken szokta nieghiiisitani a sáskajárásokat, 

 azért a pásztormadarak egy részének ilyenkor 

 táplálékiiiány következtében nem jut fészke- 

 lési hely rendes nyári tartiizkodási helyükön : 

 de minthogy már normális körülmények között 

 is túlnyomó részben vándorutaik révén szok- 

 ták megtalálni újabb fészkelési tanyájukat, 

 azért csak természetes, hogy ilyenkor is ennek 

 az ősi soron szerzett alkalmazkodásnak meg- 

 felelően cselekszenek, avval a különbséggel, 

 hogy vándorútjaikat ilyenkor jóval messzebbre 

 terjesztik ki. A könnyebb megélhetés czéljából 

 kisebb csapatokba szóródnak és igy keresnek 

 megélhetést és fészkelésre alkalmas terü- 

 letet. Ha ilyent nem találnak, akkor abban 

 az évben nem fészkelnek, a mi Menzbier sze- 

 rint nagyon gyakori eset Déloroszországban 

 is. Szinte azt lehetnie mondani, hogy oly töké- 

 letes ez az alkalmazkodás a sáskajárásokhoz, 

 hogy még a nemi ösztönt is csak a dús sáska- 

 táplálék kelti fel bennük. 



Ennek a táplálkozási módtól függő vándor- 

 kényszernek a következménye azután az, hogy 

 pl. Magyarországon LSSO-tól 1907-ig összesen 

 l!tj-szor jelent meg a pásztormadár, vagyis 

 átlag minden harmadik esztendőben, de eddig 

 csak öt Ízben fészkelt itt. Természetes, hogy 

 nem a sáskajárások vonzották őket ide, hanem 

 a sáskahiány készteti őket rendes fészkelő- 

 helyük elhagyására; csak akkor telepednek 

 meg itt, ha megfelelő mennyiségű táplálékra 

 akadnak. Az időnként itt is ott is megjelenő 

 kisebb csapatok véleményem szerint felderítő 

 szolgálatot is végeznek. Az még egyelőre el- 

 döntetlen kérdés marad, miként értesítik tár- 

 saikat a kedvező eredményről, de hogy csak 

 a sáskajárások színhelyén fészkelnek, azt az 

 eddigi megfigyelések kétségtelenül igazolják. 



Azok a területek, a hol kivételesen még 

 fészkelni szokott a pásztormadár, vagyis a 

 Kaukázusban, a Balkán-félszigeten, Olaszor- 

 szágban és Magyarországon, ott fészkelése 



ableiten. Ant dicse Weise wird die Vorliebe 

 zur Gesellscliaftlichkeit des kolonienweise 

 Brütens und hauptsäclilich das Wandern er- 

 klärt. 



Indem die Witterung die Heuschrecken- 

 plagen oft auf ausgebreiteten Gebieten zu 

 vereiteln pflegt, so findet in solchen Füllen 

 ein Teil der Rosenstare auf ihren gewöhn- 

 lichen Stellen während des Sommeraufeni- 

 haltes infolge Nahrungsmangels keine Brut- 

 plätze ; indem sie aber schon aucii unter ganz 

 normalen Verhältnissen daran gewöhnt sind, 

 ihre neuen Brutplätze vorwiegend durch Wan- 

 derzüge zu finden, so ist es nur natürlieli, 

 dass sie auch in solchen Fällen dieser ui- 

 alten An[)assung entsprechend vorgehen, mit 

 dem Unterschiede aber, dass sie ihre Wander- 

 züge jetzt viel weiter ausbreiten. Behufs leich- 

 terem Darkommen zersplittern sie sich in 

 kleinere Flüge, und gehen so auf die Suche 

 nach Nahrung und Brutplätzen. Finden sie 

 keine, so brüten sie in demselben Jahre nicht, 

 was nach Mhnzbire sehr oft in Südrussland 

 vorkommt. Man könnte fast sagen, dass dies(^ 

 Anpassung so vollkonmien ist, das selbst der 

 Geschlechtstrieb erst durch die nüchliche Heu- 

 schrecken-Nahrung erweckt wird. 



Dieser von den Ernährungsverhältnissen 

 abhängige Wanderzwang bringt es dann mit 

 sich, dass der Rosenstar z. B. in Ungarn 

 unter den Jahren 1830 bis 1907 insgesamt 

 26-mal erschien, d. i. durchschuittlich jedes 

 dritte Jalir, aber bisher nur fünfmal hier brü- 

 tete. Natürlich wird der Rosenstar nicht von 

 den Heuschreckenplagen hieher verlockt, son- 

 dern der Heuschreckenmangel zwingt ihn zum 

 Verlassen seiner gewöhnlichen Brutplätze ; 

 nur wenn er eine entsprechende Nahrungs- 

 menge findet, lässt er sich hier häuslich nie- 

 der. Die hie und da erscheinenden kleineren 

 Flüge verrichten meiner Ansicht nach auch 

 Aufklärungsdienste. Das bleibt vorläufig noch 

 eine unentschiedene Frage, wie sie ihre Ge- 

 nossen von dem günstigen Resultate verstän- 

 digen, dass sie aber nur an den Stätten der 

 Heuschreckenplagen brüten, wird durch die 

 bisherigen Beobachtungen unzweifelhaft be- 

 stätigt. 



Auf denjenigen Gebieten, wo der Rosen- 

 star ausnahmsweise brütet, also im Kaukasus, 

 auf der Balkanhalbinsel, in Italien und Un- 

 garn, dort ist das Brüten immer nut Heu- 



34* 



