L'r.9 



az illető vidékeken, do az adatok alapján 

 esrész biztosra vehető, hoüv volt. 



Második fészkelésiiket Hkrm.\n Ottó (i. li.) 

 említi az ISfiT (iO. évekből, mikor a Mező- 

 séi;' „Kc^rek erdeiben' 'JÜ -80 pár fészkelt; 

 ugyanekkor sáskajárás is volt. 



Harmadik fészkeléséről Dk. T.irián Tiuuit 

 még éppen kajiuzárás előtt adott levélbeli 

 értesítést. 1887 június végén és július elején 

 nagy számban fészkelt Gyomán a Kőrös part- 

 ján farakásokban. Hajnos hiányoznak a kö 

 zelebbi körülmények, s nem tudtam utána 

 járni annak, volt-e abban az időben sáska- 

 járás a fészkolési területen. 



Negyedik fészkelése lehetne az, a melyet 

 fíuRVA FRi(iYRs-től hallottam. 189;^ augusztus 

 havában kajiott egy juv. példányt Peszér 

 pusztáról, a mely egész biztosan azon a vidé- 

 ken lett kiköltve. Közelebbi körülményeket 

 azonban nem tudiiatott meg. 



Ütődik eset volna az, a melyet szintén 

 a közelebbi körülmények megjelölése nélkül 

 MicHAi.us Kánuor közölt az „Eniészcü Lapok" 

 XXXVIIl. 1899. évi kötetének 874. lapján. 

 Vj forrás szerint 1899-beu Gyékényesen fész- 

 kelt volna Piiii pár. Ebben az évben tényleg 

 nagyobb száml)an jelentkezett Magyarorszá- 

 gon a pásztormadár, csakhogy ennek az egy 

 párban való fészkelési módnak ellentmonda- 

 nak az eddigi összes megfigyelések s így. 

 legalább egyelőre, számba nem vehető. 



Utolsó fészkelése végül az idei a Hortobá- 

 gyon, mely nagymérvű sáskajárással volt kap- 

 csolatos. 



Ennek alapján nemcsak könnyen beigazol- 

 ható, de könnyen meg is magyarázható Mhnz- 

 BmR-nek az az állítása, hogy a pásztormadár 

 és sáskajárás nem jár mindig együtt. A pásztor- 

 madár néha kénytelen elindulni és sáskát 

 keresni, mert rendes tartózkodási helyén nincs; 

 tehát vándorol vidékről vidékre, egyrészt hogy 

 megélhessen, másrészt hogy fészkelőhelyet 

 találhasson. Természetes dolog, hogy ilyen 

 vándorlásai közben legtöbbször oly területe- 

 ken jelenik meg, a melyeken nincs sáska. 

 Máskor viszont rendes tartózkodási helyén is 

 van elég tápláléka s így nem kényszerül ván- 

 dorútra, s nem is látogathat el oly területekre, a 



von einer Heusckreckenplage heimgesucht ge- 

 wesen wären, doch kann auf Grund der .An- 

 gaben ganz sicher eine solche angenommen 

 werden. 



Das zweite Brüten wird von Otto Hrrm.-vn 

 (I. c) aus den .lahren 18()7— (19 erwähnt, als 

 in den „Kerek-Wäldcirn" der .Mezőség 20—80 

 Paar brüteten, zur selben Zeit war dort Heu- 

 schreckenplage. 



Von einem dritten Falle des Nistens gab 

 uns Dr. Tibrriuw Taiwan noch gerade vor Tores- 

 schluss brieflichen Mericht. Ende Juni und 

 Anfang .Inli 1887 brüteten viele in Gyonia in 

 Holzliänfen an den Ufern des Köröstliisses. 

 Leider fehlen die näheren Umstände, und 

 war es mir nicht möglich zu eruieren ob das 

 damalige Hrutgebiet von einer Heuschrecken- 

 plage heimgesucht wurde. 



Ein vierter Fall wäre der. welchen mir 

 Fruíhrkh C'erva mitteilte. Im .\ngust 189.'i 

 erhielt er ein Junges aus Peszér-Puszta, wel- 

 ches ganz sicher dort ausgebrütet wurde. 

 Nähere Umstände konnte er jedoch nicht er- 

 fahren. 



Ein fünfter Fall wäre der, welchen eljen- 

 falls ohne Bezeichnung der näheren Umstände 

 .Vlhxandkr Michai.us veröffentlichte in EnUszeti 

 Lapok XXXVin. Jahrg. 1899 pag. 874. Laut 

 dieser Quelle hätte ein Paar anno 1899 in 

 Gyékényes gebrütet. In diesem Jahre erschien 

 der Rosenstar tatsächlich in grösserer Menge 

 in Ungarn, doch widerspricht dieses Nisten 

 in einem Paare sämtlichen liisherigen Beob- 

 achtungen, und kann deshalb wenigstens vor- 

 läufig nicht in Betracht gezogen werden. 



Das letzte Brüten ist schliesslicli das heu- 

 rige im Hortobágy, welclies mit einer grossen 

 Heuschreckenplage verbunden war. 



Auf Grund dieser Beobachtungen ist die 

 Behauptung Menzbikrs, dass Heuschreckenpla- 

 gen und Rosenstare nicht immer miteinander 

 Viu-kommen. nicht nur leicht zu bestaligen. 

 sondern auch leicht zu erklären. Der Rosen- 

 star ist in manchen Jahn'u gezwungen, durch 

 Wanderzüge Heuschrecken zu suchen, indem 

 auf seinem Gebiet, wo er sich regelmässig 

 aufhält, keine zu finden sind ; er wandert 

 daher von einer Gegend zur anderen, einer- 

 seits um sein Darkommen, ander seits um ge- 

 eignete Nistplätze zu finden. Natürlich berührt 

 er während dieser Wauderziige meistens 

 solche Gegenden, wo keine Heuschrecken vor- 



