286 



völgy) Ung megyében, s Matusovits Károly en- 

 nek valamint Hrabár Sándor adatának betető- 

 zésekéjjpen azt jelenti, hogy „az uráli bagoly 

 Ung megyében az elöhegységektől kezdve az 

 ország határáig állandó madár'' . Szikla Gáhor 

 1895-ben talált egy még fejletlen példányt 

 az eszéki gimnázium gyűjteményében, a mely 

 valószínűleg valamely horvátországi fészkelö- 

 holvről való. 



Minthogy az nrali basroly fészkelése már 

 elég tekintélyes adat alapján van Ijebizonyítva, 

 azért most már fészkelésre következtethetünk 

 a költési időszakba eső adatokból is, vala- 

 mint azokból, a melyek minden valószínűség 

 szerint még nem vonatkozhatnak északi köl- 

 tözködöki-e. Minthogy a költési időszak Czynk 

 és Lintia szerint már áprilisban jól előre ha- 

 ladott, azért az á])rilis elejétől ca augusztus 

 végéig terjedő adatokat úgy vehetjük, hogy 

 azok az itt költött vagy kiköltött példá- 

 nyokra vonatkoznak. Az ebbe az időszakba 

 eső adatokat az általános felsorolásban cur- 

 siv nyomással tüntettem fel s igy újabb 

 kimutatásukat mellőzöm, csak a Cerva Frigyes- 

 töl ka])ott adatot említem föl itt, minthogy 

 1907 júl. ;5]-éről való. a mely alkalommal 

 Carhpagón (Lika Krbava m.) lőttek egy 

 nrali baglyot. Valamennyit számbavéve a fész- 

 kelési esetek száma összesen 47, a melyek 

 közül 6 esik Horvátországra, 1 a Dunántúlra, 

 -■) az Alföldre, 31 a keleti hegyvidékre és (í 

 az északi hegyvidékre. Ezek alapján tehát az 

 uráli bagoly klasszikus hazája Magyarországon 

 a keleti hegyvidék, a mit az összes előfor- 

 dulási esetek viszonylagos eloszlása is bizo- 

 nyít. A 218 előfordulási hely ugyanis a kö- 

 vetkezőképpen oszlik meg: Í23 esik Horvát- 

 országra, 11 a Dunántúlra. 40 az Alföldre, 

 99 a keleti hegyvidékre és 40 az északi fel- 

 földre. 



Ha tekintetbe vesszük azt. hogy az uráli 

 bagoly tisztára a legritkábban járt és leg- 

 nehezebben hozzáférhető őserdőkben fészkel 

 s hogy ennélfogva a fészkelési eseteknek 

 csak igen kis százaléka jut nyilvánosságra, 

 úgy a 47, eddigi részben bebizonyított, rész- 



gewordene .luiiiic in Hesellschaft ihrer Eltem 

 auf der lîimaalpe (Sipot-Talj im Komitate 

 Ung, und Kari, Matusovits bericlitct in Krgiiii- 

 zung dieser, sowie Alexander Huabárs Beob- 

 achtung, dass „die Uraleiilr im Koniitate l'ng 

 von den Vorgebirgen an l)is zur Laiidcsgrenze 

 ein Standvof/el ist". Schliesslich fand Gabriel 

 Szikla im Jahre 1895 ein noch unentwickeltes 

 Junges in der Sammlung des Gymnasiums zu 

 Eszék, welches wahrschciidich irgendeiueui 

 kroatischen Brutplatze entstammt. 



Indem das Nisten der IJraleiile schon auf 

 Grund eines beträchtliclieii Materiales bewie- 

 sen ist. so darf jetzt schon auch auf (rruiKl 

 solcher Vorkoimnen auf das Brüten geschlos- 

 sen werden, welche in die Brutzeit fallen, 

 und ein nördliches Einwandern noch höciist 

 unwahrscheinlich erscheinen lassen. Indem 

 das Brüten nach Czynk und Lintia im A])ril 

 sclion bedeutend fortgeschritten ist. so können 

 die vom Anfang April bis Ende August rei- 

 chenden Daten als auf hier brütende oder 

 ausgebrütete Exemplare bezüglich angenonnnen 

 werden. Die in diesen Zeitraum fallenden Da- 

 ten wurden in dem allgemeinen Verzeichnisse 

 durch cursiren Druck hervorgehoben, weshalb 

 von einem neueren Verzeichnisse abgesehen 

 wird. Es möge hier nur noch das Datum 

 erwähnt werden, welches von Friedrich Cerva 

 stammt, laut welchem am 30. Juli in Carlopago 

 (Koni. Lika Krbava) eine IJraleule erlegt wur- 

 de. Falls alle in Betracht gezogen werden. 

 so ergeben sich 47 Brutfälle, von welchen 6 

 auf Ki'oatien, 1 auf das Hügelland jenseits 

 der Donau. 3 auf die grosse Tiefebene. 31 

 auf die östliche und (1 auf die nördliche Er- 

 hebung entfallen. Auf (irund dieser Daten ist 

 daher die östliche Erhebung die klassische 

 Heimat der Uraleule in Ungarn, was auch 

 durch die \'erteilung der Daten über das Vor- 

 kommen bewiesen wird. Die 213 Daten über 

 das Vorkommen verteilen sich nämlich fol- 

 gendermassen : 23 entfallen auf Kroatien. 11 

 auf das Hügelland jenseits der Donau. 40 auf 

 die grosse Tiefebene, 99 auf die östliche und 

 40 auf die nördliche Erhebung. 



Wii'd in Betracht gezogen, dass die Ural- , 

 eule ausschliesslich in den am seltensten be- 

 suchten und am scliwersten zugänglichen Ur- 

 wäldern brütet, und dass deshalb nur ein 

 geringes Prozent der Brutfälle zur Kenntnis 

 gelangt, so kann auf Grund dieser 47. teils 



