287 



ben valószínű fészkelésre táiiiaszkotlva kinioiid- 

 hatjiik annak a lehetőségét, hojt-y a/ idén 

 feltűnő na,ü,y számban jelentkezett uráli ba?; 

 lyok legalál)b is túlnj^oinó najivrészben honi 

 példányok voltak. Azt már régebben tudjuk, 

 hogy az uráli baglyok őszkor rendesen lejön- 

 nek kisebb-nagyobb száuiban az alacsonyal)b 

 vidékekre s igy már most csak az a kérdés, 

 hogy micsoda fikok hatottak közre, hogy az 

 idén oly tömegesen hagyták oda a magasabb 

 vidékeken levő fészkelő területeiket. Ha sike- 

 rül erre elfogadható okot találni, úgy biztosra 

 vehetjük, hogy az idei tömeges megjelenés 

 nem idegen invázió eredménve. 



Ismeretes dolog, hogy az uráli bagoly a 

 hideg ellen igen edzett madár, csakhogy az 

 idei abnormisan szigorú és különösen havas 

 tél a táplálkozási viszonyait befolyásolhatta 

 igen kedvezőtlenül s ezért elsősorban itt kell 

 keresni az okot. Az 1906/07 telén elejtett 

 uráli baglyok az egyes hónapok szerint a 

 következőképpen oszlanak meg: 1906 szep- 

 tember 7, október 12, november 19, deczem 

 ber 19 darab, 1907 január 36, február 22, 

 márczius 31 darab. 



A megfelelő hónapok időjárása Róna Zsig- 

 mond szerint (Természettud. Közlöny 1906. és 

 1907. ÓN-folyamában) a következőképpen ala- 

 kul: 1906 augusztusában a hőmérséklet a nor- 

 málison alul maradt: szeptember havában a 

 hőmérséklet a normálison tetemesen alul ma- 

 radt, szeptember 25 — 27-ike körül pedig sok 

 helyen hó és fagy volt, a mi ebben a hónap- 

 ban fölötte ritka: októberben a hőmérséklet 

 ismét a normálison alul maradt: november 

 hava azonban szokatlanul enyhe volt; deczem- 

 ber hava nagyon bővelkedett havazásokban, 

 de Erdélyben a rendesnél magasabb hőmér- 

 séklet uralkodott s csak deczember 31-én 

 terjedt az igazi faj keletről nyugat felé. 1907 

 január havát nagy hóbőség és minimális hő- 

 mérsékek jellemzik; a Kárpátokban majdnem 

 elérte azt a határt, a meddig a hideg egyálta- 

 lában menni szokott nálunk (Botfalun — 36 C"): 

 február hava igen zord volt, úgy hogy alig 

 volt még ennyire hideg februárius Magyaror- 

 szágon; márczius liavában különösen Erdély- 

 ben abnormis hideg uralkodott, úgy hogy 50 — 

 60 év óta nem volt ilyen hideg márczius; a 



l)c\viesenen. teils wahrschciidichcn Hrutpliitze 

 die MöglicJikeit ausgesprochen werden, dass 

 die heuer in auffallend grosser Menge er- 

 schienenen Uraleulen wenigstens zum grössteu 

 Teile einheimisciie Vögel waren. Es ist schon 

 s«iit längerer Zeit l)ekannt. dass die UraleuhMi 

 im Herbst gewöhnlich in grösserer oder ge- 

 ringerer Anzahl die tiefer gelegenen Gebiete 

 aufsuchen, und es bleibt daher nur iiocli die 

 Frage zu beantworten, welchen Ursachen es 

 zuzuschreiben ist, dass sie gerade heuer ihre 

 höher gelegenen Brutgebiete in solch grosser 

 Anzahl verliessen. Gelingt es. eiiu' annehm- 

 bare Ursache nachzuweisen, so kann (is als 

 bestini iiit angenommen werden, dass das heu- 

 rige Massenerscheinen niclif das Resultat einer 

 fremden Invasion ist. 



Es ist bekannt, dass die Uraleule ein gegen 

 Kälte sehr abgehärteter Vogel ist, doch dürfte 

 der heurige abnorm strenge und überaus 

 schneereiclie Winter die Nahrungsverhältnisse 

 derselben in ungünstiger Weise beeinflusst 

 haben, und muss deshalb in erster Linie hier 

 (Ue Ursache gesucht werden. Die während 

 des Winters 1906/7 beobachteten Uraleulen 

 verteilen sich auf die einzelnen Monate wie 

 folgt: Sept. 7, Okt. 12, Nov. 19, Dez. 19. 

 Jan. 36, Feber 22, März 31 Stück, 



Die Witterung der entsprechenden Monate 

 gestaltete sicli nach Sigi8.mund Róna [Termé- 

 szettud. Közlöny Jahrgänge 1906 und 1907) 

 folgendermassen : Schon im August 1906 blieb 

 die Temperatur unter der normalen, im Sep- 

 tember blieb dieselbe bedeutend unter der 

 normalen, und am 25 — 27. gab es an vielen 

 Stellen Schnee und Frost, was in diesem 

 Monate zu den grössten Seltenheiten gehört; 

 im Oktober blieb die Temperatui' wieder unter 

 der normalen, der November war jedoch un- 

 gewölinlich mild. Der Dezember war unge- 

 mein schneereich, doch iierrschte in Erdély 

 eine höhere Temperatur als die normale, und 

 erst am 31. verbreitete sich starker Frost 

 von Osten nacii Westen. Der Jänner 1907 

 wird durch aussenu-dentlichen Schneereichtum 

 und dun 1: minimale Temperaturen charakteri- 

 siert : in den Karpaten erreiciite die Kälte 

 fast die extreme Grenze (in Botfalu z. B. 

 — 36 C"). Der Feber war ungemein rauh, so 

 dass noch kaum ein so kalter Feber in Un- 

 garn herrschte. Im ^lärz herrschte besonders 

 in Erdélv ganz abnorme Kälte, so dass seit 



