288 



hőmérséklet több mim Hl tokkal nutiadt a 

 normális alatt. Végül reiidkiviil ziírd volt áp- 

 rilis liava is, melyiK'k liöiiKTscklctc szinten '2 

 lukkal vult alacsonyabb a rendtisnrl. 



1906/07 telére tehát óriási hótöniegek s az 

 a körülmény jelleniiíö, hogy a hőmérséklet 

 szinte állandóan és tetemesen alacsonyabb 

 volt a normálisnál; ezt a tényt tehát elfogad- 

 hatjuk az urali bagoly tömeges megjelenésé- 

 nek kulcsául. Ez a nagy hőcsökkenés külö- 

 nösen az 1907. év elejére jellemző. Evvel 

 teljesen összevág az a tény, hogy 1906 utolsó 

 négy hónapjában 57 urali bagolyt figyeltek 

 meg, 1907. év első három hónapjában pedig 

 89-et, vagTi-is 1907-ben havonta átlag kétszer 

 annyit, mint 1906-ban. A hőmérséklet leszál- 

 lása mellett a nagy hótöniegek is lényegesen 

 hozzájárultak ehhez a tömeges megjelenéshez. 

 Különösen feltűnő volt ez niárcziusban, mikor 

 még 31 urali bagolyt figyeltek meg. a mi 

 lígy magyarázható, hogy az óriási hótömegek 

 lassú olvadása miatt még nem foglalhatták 

 el rendes időben, rendes fészkelő helyei- 

 ket s ez belenyúlt még április hónapjába is, 

 a mikor szintén még 12 darabot jeleztek. Az 

 a tény, hogy 1907 elején a legnagyobb hideg- 

 gel egyidejűleg jelentkezett a legtöbb urali 

 bagoly s hogy még márcziusban is oly nagy 

 szátnban volt láthat('i az alacsonyabb AÍdéke- 

 ken, különösen rendes fészkelési területén, 

 Erdélyben, véleményem szerint egyenesen azt 

 bizonyítja, hogy az idei tömeges megjelenés 

 nem volt idegen invázió eredménye. 



Az idegen invázió ellen szól az a körül- 

 mény is, hogy az 1906/07 telén megfigyelt 

 urali baglyok csak a fészkelő területeik köz- 

 vetlen szomszédságában lévő alacsonyabb vi- 

 dékeket árasztották el. így i)l. az Alföld felé 

 a legnyugatibb előfordulási pont Hódmező- 

 vásárhely, tehát a Tiszát nem lépte txil. Azon- 

 tiil kelet felé csak Bihar és Arad megyékben 

 találhatiik, valószínűleg azok, a melyek a 

 Hiliar-hegység nyugati lejtőiről szorultak le. 



50—60 Jahren keine derartige Kälte im März 

 notiert wurde ; die Temperatur blieb mehr 

 als 10 Grade unter der normalen. Scliliesslicli 

 war auch der April sehr rauh, und verblieb 

 die Temperatur auch hier 2 (irade unter fli-r 

 normalen. 



Den U'inter 19ü6/7 ciiarakterisierten daher 

 kolossale Schneemassen, sowie der Umstand, 

 dass die Temperatur fast ständig und bedeu- 

 tend unter der normalen verblieb : diese Tat- 

 sache kann daher als Schlüssel der massen- 

 haften Erscheinung der Uraleule angenommen 

 werden. Dieses bedeutende Sinken der Tem- 

 peratur ist besonders für den Anfang des 

 Jahres 1907 charakteristisch. Dem entspricht 

 vollkommen die Tatsache, dass in den letzten 

 vier Monaten des Jahres 1906 nur 57 Uraleulen 

 beobachtet wurden, in den drei ersten Mona- 

 den des Jahres 1907 aber 89, also im Jahre 

 1907 im Durchschnitte monatlich noch einmal 

 so viel als im Jahre 1906- Neben der Tem- 

 peraturabnahme trugen auch die gi-ossen 

 Schneemassen sehr viel zu diesem massen- 

 haften Erscheinen bei. Es war dies besonders 

 im März sehr auffallend, als noch 81 Ural- 

 eulen beobachtet wurden, was auf die Weise 

 erklärt werden kann, dass sie infolge des 

 laugsamen Schmelzenz der kolossalen Schnee- 

 massen ihre gewöhnlichen Brutplätze nicht 

 zur gewöhnlichen Zeit besiedeln konnten; es 

 reichte dies auch noch in den April hinüber, 

 ans welchem Monate ebenfalls noch 12 Exem- 

 plare gemeldet wurden. Die Tatsache, dass 

 die meisten Uraleulen Anfang 1907 mit der 

 grössten Kälte gleichzeitig erscliieneii. und 

 dass sie auch noch im März in so grosser 

 Anzahl in den tiefer gelegeneu Gebieten zu 

 sehen waren, besonders in ihrem gewöhn- 

 lichen Brutgebiete, in Erdély, ergibt meiner 

 Meinung nach den direkten Beweis, dass das 

 heurige Massenerscheinen nicht die Folge einer 

 fremden Invasion war. 



Gegen eine fremde Invasion spricht auch 

 der Umstand, dass die im AVint(>r 19(16/7 be- 

 obachteten Uraleulen nur die in der nächsten 

 Umgebung ihrer Brutplätze befindlichen tiefer 

 gelegenen Gebiete ^besuchten. So ist im gros- 

 sen Tieflande der westlichste'' Punkt Hód- 

 mezővásárhely ; der Tiszatlnss wurde daher 

 nicht überschritten. Weiterhin sind sie nur in 

 den östlicheren Komitaten Bihar und Arad 

 zu finden, wahrscheinlich diejenigen, welche 



