289 



Ternes megyében is sok volt, valószinflleg: 

 azok, a melyek Krassóban fészkelnek. Toron- 

 tál, Bács-Bodrog-, Pest. Jász-Nagy-Kiiii-Szol- 

 uok, Békés. Borsod megyékben nincs és Hajdii. 

 Szabolcs és Szatmár megyékben is csak szór- 

 ványosan ; ezek már nincsenek a fészkclési 

 terület szomszédságában. Az Ung és Zemplén 

 megyékben fészkelők alig mennek túl e két 

 megye sik területén, az erdélyi fészkelők pedig 

 csak a nagyobb folyóvölgyekbe a Mezőségbe 

 és a Barczaságba szállanak le. A dunántiíliak 

 valószínűleg részben a stíriai hegyekből, rész- 

 ben Horvátországb()l valók. Térképre vetve a 

 fészkelési területeket és az 1906/07. évi téli 

 előfordulásokat, úgy egész világosan kitűnik, 

 hogy ezek a fészkelési területek közvetlen 

 közelébe sorakoznak, a miből kétségtelenül 

 kinláglik az, hogy honi példányok voltak, a 

 melyeket csak a szokatlan hideg és óriási 

 hótömegek kényszeritettek ily nagy számban 

 arra, hogy megélhetés czéljából felkeressék 

 az alacsonyabban fekvő emberlakta helyeket. 

 Elképzelhetetlen dolog, hogy tömeges idegen 

 inváziónál csak ezeket a helyeket látogatnák 

 meg a vendégek, bizonyára egyenletesebben 

 szállanak meg az országot, esetleg annak 

 egyes részeit. 



Az 1906/07. évi téli megjelenés tehát szám- 

 szerű adatok alapján bizonyítja azt az eddig 

 is sejtett tényt, hogy az uráli hagoly rendes 

 és gyakori fészkelő madár Magyarországon, 

 különösen pedig a déli, keleti és északkeleti 

 Kárpátokban . Az országos felvétel sok új 

 fészkelési területet hozott nyilvánosságra, 

 egész élesen körvonalazta az uráli bagoly 

 földrajzi elterjedését hazánkban s így teljes 

 siken-e vezetett. 



Evvel végeztem is. de függelékül még ide fű- 

 zök néhány érdekesebb megfigyelést, a melyeket 

 szintén az országos felvétel alkalmábiil kaptunk, 

 így Fekete Ancor megfigyelte, midőn tYiczánjér- 

 czét üldözött az uráli bagoly, SzCts Béla főh^g apró 

 madarakat talált a gyomrában, egyikljen fáczánt 

 Aquila XIV. 



von den westlichen Hängen des Bihargebirges 

 herabgedrängt wurden. Im Koinitate Temes 

 wurden auch viele beobachtet, wahrsclieinlich 

 diejenigen, welche im Koni. Krassó-Szöréuy 

 brüten. In den Komitaten Torontál, Bács- 

 Bodrogii, Pest. Jász. -N.-K. -Szolnok, Békés, 

 Heves, Borsod wurden keine beobachtet, und 

 auch in den Komitaten Hajdu. Szabolcs und 

 Szatmár nur vereinzelte ; diese liegen schon 

 nicht mehr in der Nachbarschaft der Bnit- 

 plätze. Die in den Komitateii llng und /eiu- 

 plén brütenden gehen kaum über den ebenen 

 Teil dieser Komitate hinaus, die in Erdély 

 brütenden aber steigen hauptsächlich nur in 

 die grösseren Flusstäler, sowie in die Mező- 

 ség und Barczaság hinab. Diejenigen aus dem 

 Hügeilaiule jenseits der Donau entstammen 

 wahrscheinlich teilweise den steierischen 

 Alpen, teilweise den Brutplätzen in Kroadcui. 

 .Macht man eine kartographische Darstellung 

 von den Brutpläizen und von den Vorkom- 

 men während des Winters 1906/7, so lässt 

 es sich ganz klar ersehen, dass sich diese 

 unmittelbar um die Brutplätze anreihen, wo- 

 raus sich unzweifelliaft ergibt, dass es ein- 

 heimische Exemplare waren, welche nur durch 

 die abnorme Kälte und die ungeheuren Schnee- 

 massen (hizM gezwungen waren, beliufs ilirer 

 Ernährung die tiefer gelegenen, von Menschen 

 bewohnten Gebiete aufzusuchen. Es ist un- 

 möglich sich vorzustellen, dass bei einer 

 fremden Invasion nur diese Gebiete von den 

 Wintergästen besucht würden, dieselben wür- 

 den (las Land, eventuell gewisse Teile des- 

 selben jedenfalls gleiclimässiger Überfinten. 



Dieses Erscheinen im Winter 1906/7 beweist 

 daher auf Grund von Zahlenangaben die bisher 

 schon geahnte Tatsache, dass die Uraleide in 

 Ungarn ein regulärer und häufiger Brut- und 

 Standvogel ist, besonders aber in den süd- 

 lichen, östlichen und nordöstlichen Karpathcn. 

 Die Lanflesaufnahme brachte viel neue Brut- 

 plätze zur Kenntnis, und ergab eine genaue 

 Bestimmung der geographischiMi Verbreitung 

 der Uraleule in Ungarn, und kann daher als 

 ganz erfolgreich bezeichnet werden. 



Nun Aväre ich auch fertig, doch füge ich 

 noch gleichsam als Anhang einige interessante 

 Beobachtungen hinzu, welche» wir ebenfalls 

 bei Gelegenheit der Uaiidesaufnahme erhiel- 

 ten. So beobachtete Andor Fkkkte, wie die 

 Uraleule eine Fasaneuhenne verfolgte ; Bkla 



.S7 



