306 



teu kóborló macskák, valamint az ott fész- 

 kelő szürkevarjak irtása ügyében is. 



Ez előmunkálatok kiegészítéseképpen a szi- 

 get téli niadárfaunájának számbavétele követ- 

 kezett, mely sorozat majdan a jovó évekével 

 egybevetve, a madárvédelmi intézkedések 

 sikerének mértékét adja. Az 191J6 deczember 

 közepén végzett becslés eredménye: 20 — 25 

 cziner/e {Parus major, coeruleus, palustris, 

 néhány ater), 5 — 6 Sitta caesia L., 3—4 

 Certhia familiáris L., 4 Ficus viridis L., 

 20—30 Turdus menda L (telelő), 15—20 

 Tardus pilaris L. (vendég), 2 Troglodytes 

 troglodytes (L.), 2 Erithacus rubenda (L.), 

 2 — 3 Frinyilla coelehs L , 15—20 Coccuthraus- 

 tes coccothraustes L., H —10 Pyrrhula pyr- 

 rhula (L.), nagy csajiat Emheriza citrinella 

 és calandra (vendég), több csapat Passer 

 domesticus és inoìitanìts (nyáron ott költ; 

 télen inkább csak hálni jár a szigetre), (i — 8 

 Corvus comix L., 2 Pica pica (L.), 1 Acci- 

 piter nisus (L.). 



A rendszeres kísérletezés 190() deczembe- 

 rében kezdődött, a mikor a 3 etetőkunyhó 

 teljes felszereléssel várta a tél hidegétől a 

 városba szoruló madarakat. E hónapban már 

 számos fészekodu szolgált a czinegék háló- 

 tanyájául. Az egyik odúban már kevéssel 

 4 óra után ismételve találtunk alvó szén- 

 czinegét. mely a fedél leemelésekor felébredve, 

 nyugodtan állta a szemlélők tekintetét. 



Az 1906/07-iki tél kemény hidege és sűrű hó- 

 zivatarai, bőséges alkalmat nyújtottak a téli ete- 

 tők kipróbálására. A hófúvások napjain valóság- 

 gal az etetőkben laktak a környékről egyre sű- 

 rűbben érkező czinegék, melyek száma január 

 havában négyszeresre szaporodott. Nem szólva a 

 madárkalács legszorgalmasabb kopogtatójáról, 

 a csúszkáról, a szén-, kék- és harátczincgék csa- 

 patain kívül a fengvesczinege is több példány- 

 ban mutatkozott, sőt néhány viharos napon 

 a búbosczinege jellemző hivogatása is hall- 

 ható volt. A szigetre gyülekező sármányok 

 (Emberiza citrinella és calandra L.l. valamint 

 az" erdei- és hegyipintyek (Fringilla coelebs 

 és montifringilla L.) és a különben az etetö- 

 kunyhó asztalára is felszálló feketerigók a 



werden. Ausserdem wurden noch ïSclirittr 

 getan zur Vertilgung der heruniscliwcifendt-n 

 Katzen und der dort brütenden Neljelkrähen. 

 Als Ergänzung dieser Vorarbeiten folgte die 

 Aufnaiime der \\'interornis der Insel, welche 

 mit der des folgenden Jahres verglichen rincii 

 Masstab für die Resultate der Vogelscliutz 

 einrichtungen ergibt. Die Mitte Dezember 

 1906 durchgeführte Schätzung ergab folgende 

 Daten: 20 — 25 Meisen [Parus major, coeru- 

 leus, palustris, einige ater), 5 — 6 Sitta caesia 

 L., 3—4 Cerlhia familiáris L . 4 Picus inri- 

 dis L., 20-30 Turdus merula L. (llberwiii- 

 ternde), 15 — 20 Turdus pilaris L. {Wintcr- 

 gäste). 2 Troglodytes troglodytes (L.), 2 Eri- 

 thacus ruhecula (L.), 2 — 3 Fringilla coelcbs 

 L., 15 — 20 Coccothraustes coccothraustes (L.), 

 8 — 10 Pyrrhiila pyrrhnla (L.), grosse Flüge 

 Emberiza citrinella und calandra (Gäste), 

 mehrere Flüge Passer domesticus und mon- 

 tanns (brüten hier im Sommer; im "Winter 

 benützen sie die Insel vorwiegend nur als 

 Schlafstelle), 6 — 8 Corvus cornix L.. 2 Pica 

 pica (L.), 1 Accipiter nisus (L.). 



Die systematischen Versuche begannen im 

 Dezember 1906, zu welcher Zeit drei voll- 

 ständig ausgerüstete Futteihäuser die durch 

 die Kälte in die Stadt verdrängten Vögel er- 

 warteten. In diespiii Monate wurden schon 

 zahlreiche Nisfliohleu von den Meisen als 

 Schlafplätze benützt. In einer Nisthöhle fan- 

 den wir kurz nach 4 Uhr nachmittags wieder- 

 holt eine schlafende Kohlmeise, welche durch 

 das Abheben des Dachbrettes aufgeweckt, 

 sich unter den Blicken der Zuschauer ganz 

 ruhig verhielt. 



Die grosse Kälte und die zahlreichen Schnee- 

 stürme im "Winter 190tj 7 gaben ausgiebige 

 Gelegenheit zum Erproben der Winterfütte- 

 rungs- Apparate. Zur Zeit der Schneestürme 

 wohnten die aus der Umgebung in immer 

 grösserer Anzahl erscheinenden Meisen sozu- 

 sagen in den Futterhäusern ; ihre Anzahl ver- 

 mehrte sich im Jänner auf das \'ierfache. 

 Abgesehen von dem fleissigsten Futtetstein- 

 Klopfer, dem Kleiber, zeigten sich ausser den 

 Flügen der Kohl-. Blau- und Sumpf- Meisen 

 auch die Tannenmeise in einigen Exemplaren, 

 an einigen stürmischen Tagen wurde sogar 

 auch der chai akteristische Lockton Aer Schopf - 

 weise gehört. Die sich auf der Insel ansam- 

 melnden ,4/««tertlüge (Emberiza citrinella und 



