316 



korlátozása érdekében. Az angolok felfogása 

 sajátságosan nyilvánul abban, hogy ők a nem- 

 zetközi intézkedéseket azért nem tarlják szük- 

 ségeseknek, mert liiszen az apró madara/cat 

 Angolorszdghan senki sem üldözi^ ami igaz 

 is ; az angolok azonban feledik azt, hogy 

 hazájuk apró madarai nagyrészt ronvlók, tehát 

 minden öszszel elliagyják Angolországot, hogy 

 tavaszszal újból visszatérjenek, s így jövet és 

 menet idegen, madárpusztíto népek lakóhelyein 

 vonulnak keresztül, a hol mindenesetre véde- 

 lemre szorulnak. 



A hozzánk érkezett számos köszönőirat 

 közül csak egyetlen — egy Portugáliában 

 éló angolé — van, a mely az ügyet a nem- 

 zetköziség szempontjából helyesen fogja fel. 

 Amerika megleczkéztet bennünket európaiakat. 

 Az 1900-iki nemzetközi madártani kongresszus 

 ugyanis aliban állapodott meg, hogy felszó- 

 litja az államok kormányait, vizsgáltassák a 

 madarak táplálékát, hogy az egyes fajok 

 hasznos és káros voltát megállapithassák. 

 S ezt egészen új dolognak tartották, pedig 

 Amerika, mint Oldys H. a Biological Survey- 

 ből közli, már 50 év óta vizsgálódik e téren 

 és eredményeit közre is bocsátja. Adghey Sámuel 

 professor már 1878-ban publikálta 630 madár- 

 gyomortartalmon végzett vizsgálatait ; Forbes 

 S. A. professor 1880-bau 320 gyomortartalom- 

 ról és etetési kísérletekről írt ; King professor 

 83 faj 1600 gyomortartalmát vizsgálta meg ; 

 W.\RREN dr. 2084 gyomortartalomról írt és 

 végül az 1885-ben alapított „Division of Orni- 

 thology and Mammalogy" mint a „Departement 

 of Agricultures Biological Survey" osztálya 

 fennállásának 22 éve alatt 40,000 gyomor- 

 tartalmat határozott meg, élő madarakkal 

 kísérletezett s a kérdést ily módon tudomá- 

 nyos alapra helyezte. Ez az igazi, a mit így 

 mondunk : a tudományt az élet szolgálatába 

 fogni, a miben mi európaiak bizonyos tereken 

 bizony még gyengék vagyunk. Bár akadna 

 oly amerikai szakember, a ki a felsorolt törek- 

 vések eredményeit történetileg állítaná egybe, 

 a mi az „Ornithologia Oeconomicá"-ra nézve 

 s Európa és Amerika közötti érintkezés szem- 

 pontjából elsőrendű jelentőségű volna. 



M. 0. K. 



der nützlichen Vögel wenigstens einigermassen 

 zu steuern. Merkwürdig für die Auffassung der 

 Engländer ist der Umstand, dass sie aus dem 

 Grunde keine internationale Verfügungen als 

 nötig betrachten, weil in England kleine Vögel 

 nicht verfolgt íf'e'(Ze?í,was auch seine Richtigkeit 

 hat; die Kn^länder vergessen aber, dass ihre — 

 die englisclieu — kleinen N'ögel zum grossen 

 Teile Zugvögel sind, mitiiin im Herbst England 

 verlassen, um im nächsten Frühjahr zurück- 

 zukehren, also auf dem Hin- und Rückzug 

 fremde., ornithophage Gebiete dwchziehen, ivo 

 sie jedenfalls des Schutzes bedürfen. 



Von den vielen an uns gelangten Dankschrei- 

 Ijcn ist nur ein einziges — eines in Portugal le- 

 beuden Engländers — da, welches die Sache im 

 Punkte der Internationalität richtig auffasst. ^'on 

 Amerika erhalten wir Europäer eine Lektion. 

 Der internat. Oniithologen-Kongress 1900 in 

 Paris hat beschlossen, die Regierungen der Staa- 

 ten anzugehen, sie sollen über die Nahrung der 

 Vögel Untersuchungen anstellen lassen, um die 

 Nützlichkeit und Schädlichkeit der Arten fest- 

 zustellen. Das wurde als etwas ganz Neues be- 

 trachtet, wo doch Amerika auf diesem Gebiete, 

 wie uns M. H. Oldys von der Biological Survey 

 mitteilt, schon seit 50 Jahren Untersuchungen 

 anstellt und die Resultate publiziert. Professor 

 Samuel Aughey publizierte schon i. J. 1878 seine 

 Untersuchungen über 630 Vogel-Ingluvialien; 

 Professor S. A. Forbes scnrieb i. J.1880 ülier 320 

 Ingluvialien und über Fütterungversuche: Pro- 

 fessor King behandelte 16C)0 Inghnialien von 83 

 Arten ; Dr. Waeren schrieb über 2084 Ingluvia- 

 lien und schliesslich hat diei. J. 1885 gegrün- 

 dete „Division of Ornithology and Mammalogy" 

 als Teil des „Departements of Agricultiu'es Biolo- 

 gical Survey" in den 22 Jahren ihres Bestehens 

 den Inhalt von 40,000 Vogelmageu bestimmt, 

 mit lebenden Vögeln experimentiert-, und so der 

 Frage über Vogelnahrung eine wissenschaft- 

 liche Basis gegeben. Das ist das Richtige, was 

 man so nennt : die Wissenschaft in den Dienst 

 des Lebens zu stellen, worin wir Europäer auf 

 gewissen Gebieten gewiss noch sciiwach sind. 

 Es sollte sich ein amerikanischer Fachmann 

 finden, der die Bestrebungen und Resultate der 

 angeführten Forschungen historisch darstellt, 

 was für die ..Ornithologia Oeconomica" und den 

 Kontakt zwischen Europa und Amerika von 

 grösster Bedeutung wäre. U. 0. C 



