329 



a teli hónapok időjárása. Hatása ornitholojriai 

 szcinpontbül főleg töniesi'es niadárpusztulásbaii 

 nyilvánult. A megfigyelők SDkszur alig talál- 

 nak szavakat a nagy pusztulások jellemzésére. 

 A sok közül csak a következő érdekesebb 

 jelentéseket adjuk. 



Az idei tél rettenetes pusztításokat végzett 

 az itt telelő orniszban; lépteu-nyonion talál- 

 tam Passer domesticus és montmins, Embe- 

 riza citrinella. Alauda eristata és Farns major 

 hullákat. Conns frnuilcfjns teljesen elhagyta 

 a vidéket és csak márcziusban tért vissza; 

 csak Turdus menila tartott ki. 



SzüTs Béla. Tavarna. 



Az 1906,07. évi rendkívül szigorú télnek 

 igen sok madár esett áldozatul. Legnagyobb 

 mértékben pusztult el a fogoly, a melyből 

 egész csapat hullákat találtunk a mezőn ; tán 

 nem is annyira a hideg, mint inkább a táp- 

 lálék hiánya okozta tömeges pusztulásukat. 

 Corvus frugilegus is tömegesen hullott el, 

 s különösen hálótanyáik alatt szedtem össze 

 sok példányt Itt a felvidéken általában azt 

 tapasztaltam, hogy a vetési varjú sokkal ké- 

 nyesebb, mint a dolmányos. Mig az utóbbiból 

 még a legnagj'obb hidegben is alig található 

 egy elpusztult példány, addig a vetési varjak, 

 már — 18' C-nál kezdenek elhullani s a hő- 

 mérséklet sülycdésével az áldozatok száma 

 folyton nő. Már jóval kisebb mennyiségben 

 pusztult a Passer domesticus és montanus, 

 valamint Emheriza citrinella. Pyrrhtda })i/r- 

 rhula annyira nem félt az embertől, hogy bot- 

 tal lehetett volna leütni, (larriilus ijlandarius 

 a falvak közt'léi)c húzódott és sokszor láttam, 

 a mint az útszéli lóganéjban turkált kínzó 



éhségében. 



Grhsciük Jknö, Lőcse. 



A rendkívül szigorii tél nagy pusztításokat 

 végzett a madárvilágban. Búbos pacsirta állo- 

 mányunk nagyon csökkent, mert igen sok 

 elhullott a hidegben. Kgyesek éjjelre behú- 

 zódtak az istállókba, sokan pedig annyira el- 

 Aquila XIV. 



der Aquila, wo die Witterung der Winter- 

 uionate angegeben ist. In oruithologischer 

 Hinsicht zeigte sich die ^\'irkuug derselben 

 hauptsächlich darin, dass die X'ögel nuissen- 

 haft zugrunde gingen Die Beol)acliter finden 

 oft kaum Worte, um die schrecklichen Ver- 

 nichtungen zu schildern. Von den vielen geben 

 wir nur folgende interessantere Berichte. 



Der heurige Winter verursachte schreckliche 

 VernichtiingcMi in der Winterornis; auf Scliritt 

 und Tritt fand irli Leichname von Passer 

 domesticus und munianus, Emiieriza citrinella^ 

 Alauda eristata und Parus maior. Corvus 

 fi-ugïlegns verliess die Gegend gänzlich, und 

 kam erst wieder im März zurück, nur Turdus 

 menda hielt aus. 



Béla v. Szütb, Tavarna. 



Der ül)eraiis strenge Winter 1900/7 forderte 

 ungemein viele Opfer an Vögeln. In grösster 

 Menge ging das Rehhuhn zugrunde, von wel- 

 chem wir ganze Ketten von Leichnamen auf 

 dem Felde fanden ; diese massenhafte V'^er- 

 nichtung wurde nicht so sehr von der Kälte 

 als vom Nahrungsmangel hervorgerufen. Auch 

 Corvus fruf/ilegus ging massenhaft zugrunde, 

 besonders viele Exemplare faiul ich unter 

 ihren Schlafstellen. Hier in Öberungarn be- 

 obachtete ich überhaupt, dass die Saatkrähe 

 viel empfindlicher ist als die Nebelkrähe. 

 Während von der letzteren selbst bei streng- 

 ster Kälte kaum ein einziges gefallenes Exem- 

 ])lar zu finden ist. beginnt bei den Saatkrähen 

 das Fallen schon bei 18 C". und wird mit 

 der sinkenden Temperatur die Anzahl der 

 Opfer immer grösser. Schon in viel kleineren 

 Mengen werden Passer domesticus und mon- 

 tanus, sowie Emheriza citrinella vernichtet. 

 Pyrrhula pyrrhula fürchtete sich derart iiiclit 

 vor dem Menschen, dasi< man ihn mit dem 

 Stock herunterschlagen konnte. (ìarrulus (jlan- 

 darius zog sich in die Nähe der Ortschaften, 

 und sah ich ihn oft. als er auf den Strassen 

 in quälendem Hunger im Pferdemist nach 

 Nahrung suchte. 



Eugen Grkschik, Lőcse. 



Der ausserordentlich strenge Winter rich- 

 tete grosse Verheerungen in der Vogelwelt 

 an. Der Stand der Ilaul)enlerclien verringerte 

 sich ungemein, da die Kälte sehr viele tötete. 

 Einzelne zogen sich über Nacht in die Ställe. 



42 



