332 



Vadlndjihiis a llortoháír.von. 



1907-beii április ho elején alkalmain volt 

 sajnos nagyon rö\ád ideig, bepillantanom a deb- 

 reczeni Hortobágy igen érdekes madárvilágába. 

 Ez az óriási legelőteriilet éppen az őszi és 

 tavaszi madárvonnlás ideje alatt igazi puszta- 

 ság, a mikor madarakon és vadászokon kívül 

 alig van itt más élőlény. Természetes tehát, 

 hogy vonuló niiularaink előszeretettel keresik 

 fel ezt az elhagyott területet s különösen mi 

 és gázló madaraink gyűlnek itt össze roppant 

 tömegekben. Nevezetesen azok vannak itt leg- 

 nagyobb számban, a melyek az északi jeges- 

 tenger ember ncdnlakta partvidékein fészkel- 

 nek, a melyek vad és félénk természetének 

 legjobban megfelel ez az elhagyott pusztaság. 



Az idei tél óriási hótömegeinek elolvadá- 

 sából keletkezett vizek majdnem teljesen el- 

 lepték a Hortobágyot, a mikor ott jártam. A 

 miről nyáron át álmadozik a napsütötte puszta, 

 most valóra vált; köröskörül tengerek csillog- 

 tak a láthatáron. S a mi életet ád a pusztá- 

 nak és hangossá teszi a magányt, az a vad- 

 ludak óriási tömege. Hajnalpirkadástól kezdve 

 késő éjszakáig folytonosan hangos a puszta 

 a ludak zajától. A lármában azonban mégis 

 a gágogás a tiilnyomó, míg a lilikek csengő 

 gli-gli-gli-gelése csak másodsorban hallatszik. 

 Sokaságuk mellett még csak a kacsák jöhet- 

 nek számba, im'g a többi faj igazán elenyé- 

 szik roppant tömegeik mellett. 



Faj szerint vizsgálva őket igen érdekes 

 eredménjTe jutottam : legnagyobl) számban 

 fordult elő az Anser albifrons (Seop.) mindkét 

 fajtája. Az ittlévő ludak kb. 80 százalékát 

 alkották, ezek közül is az Anser albifrons 

 intermedius N.íum. volt a gyakoribb. Már jóval 

 kevesebb volt az Anser fahalis L.4th. és az 

 eddig ritkának tartott Anser fahalis neglectus 

 SüSHK. A vetési ludak azért voltak itt oly alá- 

 rendelt mennyiségben, mert zömük már el- 

 vonult, máskor ők szolgáltatják a hortobágj'i 

 vadludak legnagyobb részét. Azok közül, a 

 melyek most még itt voltak, előfordult az 

 Anser fahalis arvensis Brkhm is, sőt ez még 

 nagyobb számban, mint a iijinens. Az Anser 



Ziiíí der Wildgänse im Hortobáiiy. 



-Vnfaug Ajjril 1907 hatte ich Gelegenheit, 

 leider nur kurze Zeit, in die interessante Vo- 

 gelfauna des Hortobágy einen Einblick zu 

 machen. Diese riesige Weidefläche ist eben 

 wahrend des Herbst- und Fridijahrszuges eine 

 wahre Ode. da zu dieser Zeit ausser Vögeln 

 und Jägern kaum ein anderes lebendiges \\'e- 

 sen vorhanden ist. Es ist daher natürlich, 

 dass unsere Zugvögel dieses verlassene Gebiet 

 mit Vorliebe aufsuchen und besonders ver- 

 sammeln sich unsere \\iisser- und AVatvögel 

 hier in ungeheuren Mengen. Besonders die- 

 jenigen sind hier in grosser Anzahl, welche 

 in den von Menschen unl)ewohnten Strand - 

 gebieten des nördlichen Eismeeres brüten, 

 deren wilder und scheuer Natur diese ver- 

 lassene Öde am besten zusagt. 



Die aus der Schmelzung der kolossalen 

 Schneemassen des heurigen Winters entstände 

 nen Gewässer bedeckten fast das ganze 

 Hortobágy als ich dort war. Von was die 

 sonneubestrahlte Puszta im .'-^ommer träumte, 

 wurde jetzt zur Wirklichkeit ; ringsherum 

 schimmerten Meere am Horizonte. Und was 

 der Puszta Leben gibt und der Einöde Stim- 

 men verleiht, ist die ungeheure Menge der 

 Wildgänse Vom Morgengrauen bis spät in 

 die Nacht hinein ist die Puszta immer laut 

 von dem Lärmen der Gänse. In dem Lärm 

 überwiegt jedoch das „Taddadat". während das 

 helle Gli Gli Gli der Blässengans nur in zwei- 

 ter Linie gehört wird. Neben ihrer Menge 

 können nur noch die Enten in Betracht kom- 

 men, während die übrigen Arien ihren gros- 

 sen Massen gegenüber wirklich verschwinden. 



Die Untersuchung über ihre Artzugehiirig- 

 keit führte zu interessanten Resultaten : in 

 grösster Anzahl kam Anser albifrons (Scop.) 

 in beiden Subspe/.ien vor. Von den sicli hier 

 aufhaltenden Gänsen iielen 807o 'i"t diese 

 Art, von den beiden Subspezien war Anser 

 albifrons intermedius N.\um. die häufigere. 

 Schon in bedeutend geringerer Menge war 

 Anser fahalis L.wh. und die bisher für selten 

 gehaltene Anser fahalis neqlectus Süshk. vor- 

 hand<'n. Die Saatgänse waren hier darum in 

 so untergeordneti-r Menge, weil das Gros der- 

 sellieii schon fortgezogeii war. ansonsten 

 ergeben sie den grossen Kontingent der 

 Wildgänse im Hortobágy. Unter den noch 



