338 



fahalis nef/ledus Subhk. egyáltalában nein vdlt 

 ritka. A liltk-tömesek között elvetve iiiiiidésr 

 akadt belőlük egy-egy csapat. Látcsővel köiiy- 

 iiyíi \(ill őket felismerni, mert csak a mezei 

 liiil volt hozzá hasonló nagyságú, ezeket pedig 

 jól tel lehetett ismerni élénk sárga lábaikról 

 és csorfoltjaikról. A typikus vetési ludak Jóval 

 kisebbek, zömökebb termetűek, tömzsibb csô- 

 riìek és sötétebb színezetűek; továbbá feltűnik 

 a láb és csőr sárga szine, mig a iie/jleetus-niú, 

 úgy a láb. miiit a csőr színe csak közelből 

 állapithatí'i meg. mert nagyobb tiivolságból 

 már sötétnek látszik. 



Az itt teritékre kerülő rengeteg vadlúd 

 között sokszor akadnak érdekes fajváltozások 

 és átmeneti formák. így gyűjtöttem egy Anser 

 fabalis arvensis Brehm 9-t. melynek nincs csőr- 

 gyűrűje, hanem a felső káva kétoldalt kuko- 

 riczasárga egészen a tövéig; a csőrköröm, az 

 orom és az orrlyukak mögötti bemélyedés 

 feketék. Az alsó káván viszont csak egy 

 keskeny sárga sáv van. éppen ügy mint az 

 Anser fabalis typicus jiéldányainál. Méretei: 

 H. = 80, Sz. = 40, L. = 8, F. = 15-5 és 

 Cs. = 5'5 cm. Színezete kissé fakóbb, vilá- 

 gosabb, mint az Anser fabalis-é. Vagy 4-5 

 ehhez hasonló és csupán csak a csőr színeze- 

 tében eltérő példány fordidt meg a kezemben. 



Ezenkívül szereztem még egy igen szép 

 fajváltozatot, a mely szerintem áimeneti forma 

 az Anser hrachyrynchvs Bau.!,, és Aiiser fabalis 

 Lath, között s valószínűleg e két faj közötti 

 kereszteződés eiedménye. Ez a lúd (?) azon- 

 nal feltűnik felső részének túlságos sötét szí- 

 nezetével és sötét rózsapiros csőrgyűrűjével. 

 Méretei: H = 71, Sz. == 40, L = 8, F = lob, 

 Cs. = 5'5 cm. A csőr rövid és tömzsi, mint 

 a vetési lúd csőre, de nem annyira, mint 

 a vöröslábú lúdé. A sötétpiros gyűrű a felső 

 káva omlóján 14 mm. széles, azontúl folyto- 

 nosan szélesedik, ügy hogy a felső káva 

 peremén már 24 mm. széles. Az alsó káván 

 a sáv ismét csak 10 mm. széles és határai 



hier wcileiuli'ii kam auch Anser fabalis arven- 

 sis Hkhm vor. dicse war sítgar noch in grös- 

 serer Anzahl vorhanden, als typicus. An^ci- 

 fabalis ncyleetns Sushk war überhaupt nicht 

 selten. Zwischen Massen der Hlässgänse fand 

 man immer einzelne Scharen von ihnen. Mit 

 dem Glase waren sie leicht zu erkennen, weil 

 nur die .\ck('rgans eine di'i- iiirigen ähnliche 

 Grösse ttfsass. diese war jedoch an den leb- 

 haft gelb gefärbten Füssen und Schnabel- 

 flecken gut kennbar. Die typischen Saatgänse 

 sind bedeutend kleiner, von stämndgerer Sta- 

 tur, mit gedrungenerem Schnabel und dunk- 

 lerer Färbung ; ausserdem fallt das Gelbe 

 der Fusse und des Schnabels auf, während 

 bei neyleetus die Farbe der Fusse und des 

 Schnabels nur in der Nähe bestimmt werden 

 kann, weil dieselbe aus grösserer Entferimng 

 dunkel erscheint. 



Lnter den vielen hier zur Strecke gebrach- 

 ten WildgänstMi trifî't man häufig interessante 

 Varietäten und Cbergangsformen an. So er- 

 hielt ich ein 9 von Anser fabalis arverms 

 Brbm., welches keinen Schnabelring hat. son- 

 dern der Oberschnabel ist an beiden Seiten 

 maisgelb bis zur Wurzel ; der Nagel, die 

 Firste und die \'eriiefnng hinter den Nasen- 

 löchern sind schwarz. .\uf dem Unterkiefer 

 ist wiederum nur ein schmaler selber Streifen, 

 ebenso, wie bei den typischen Exemplaren von 

 Anser fabalis. Die Masse sind : Länge == 80, 

 Breite = 40, Lauf = 8, Schwanz = 155, 

 Schnabel = 5'5 cm. Die Färbung ist etwas 

 fahler, lichter, als bei Atiser fabalis. Ausser 

 diesem erhielt ich noch 4 — 5 diesem ähn- 

 liche, nur in der Schnabelfärbung abwei- 

 chende Exemplare. 



Ausserdem erbeutete ich eine sehr schöne 

 Varietät, welche ich für eine ITbergangsform 

 zwischen Anser Ijrachyrynchns Baili., und An- 

 ser fribalis Lath, halte und wahrsciieiniicli 

 eine Krenznui;' zwischen lieiden Arten ist. 

 Diese (ians, ein Weibchen, fällt gleich durch 

 die sehr dunkle Färbung der Oberseite und 

 durch dunkelrosenroten Schnabelring auf. Die 

 Masse sind : Länge ^71, Breite 40, Lauf = 

 8. Schwanz l-j'ö. Schimbel — 5'5 cm. Der 

 Schnabel ist kurz und gedrungen, wie der 

 Schnabel der Saatgans, aber nicht so sehr, 

 wie bei der Kotfussgans. Der duiikelrote Kreis 

 auf der Firste des (»berschnaix-ls ist 14 mm. 

 breit, weiter wird er immer breiter, so dass 



