345 



Dr. Levander K. M.: Állatphaenologiai 

 megfigyelések Finnországban 1896-ban. 



Helsiiigfors 1907. 



A vonulási adatokra alapított ornithophae- 

 nologiai kutatás első sorban hosszú megsza- 

 kítatlan megfigyelési sorozatokat igényel a 

 megvizsgálandó madárfajok érkezéséről és 

 távozásáról, minthogy az ily sorozatok az adott 

 pontot ornitho])haenologiailag nemcsak töké- 

 letesen jellemzik, hanem egyúttal megadják 

 az alapot a kölcsönös kritikához és az ered- 

 mények megbízhatósági fokának megállapítá- 

 sához. Tiszta sor, hogy ezt annál tökélete- 

 sebben fogjuk elérni, minél több ilyen meg- 

 figyelési sorozat áll rendelkezésünkre a további 

 kutatások kiindulási pontja gyanánt. 



Ebből a szempontból Finnország csaknem 

 mindig első helyen állott, egészen a legújabb 

 időkig, a mikor az adatok közlésében szünet 

 állott be. Ennek következtében sok olyan 

 megfigyelési sorozat maradt csonkán, a melyek- 

 nél már csak néhány évi megfigyelés volt 

 szükséges ahhoz, hogy használhatók legyenek. 



A hosszú megszakítatlan sorozatok ritkák, 

 s azért ez a körülmény nagy veszteséget 

 jelentett az ornithopliaenologiai kutatásra. 

 Minthogy azonban a finn megfigyelések tovább 

 folytak, azért még segíteni lehetett a hiányon 

 s erre vállalkozott Dr. Levaxder, a ki a tinn 

 ornithophaenologia terén Dr. Moberg A. méltó 

 utódjának készül. Az 1896. évi megfigyelések 

 közlése erre vonatkozólag az első lépés, s 

 tekintettel Dr. Lk\ axdkk nagy buzgóságára 

 — 1907. tavaszán ezenkívül még az 1905. 

 és 1906. évi megfigyeléseket is publikálta — 

 remélhetjük, hogy a még hiányzó évfolyamok 

 is rövidesen napvilágot látnak, s elenyészik 

 evvel az a hézag, a mely a 150 nél több 

 évet felölelő finn megfigyelésekben mutatko- 

 zott. 



Tudomásunk szerint Dr. Levander a finn 

 megfigyelő hálózat kibővítésén és újjászerve- 

 zésén is fáradozik. A megfigyelések közlésé- 

 ben beállott szünet következtében nagyon 

 megcsappant a megfigyelők száma, úgy hogy 

 1906-ban már csak félannyi volt. mint 1896- 

 -Aquila XIV. 



Í)r. K. M. Lerander: Thiei-pliünologisclie 

 Beobachtungen ín Kinnland im .1. 18!K>. 



llelsingfors i9(t7. 



Die auf Zugsdaten gegründete ornithophä- 

 nologische Forschung erheischt in erster Linie 

 langjährige ununterbrochene Heobachtungs- 

 scrien iil)cr Ankunft und Abzug der zu unter- 

 suchenden Vögel, indem diese Serien einen 

 gegebenen Punkt nicht nur otnithophaenolo- 

 gisch vollkommen charakterisieren, sondern 

 sich auch gegenseitig kontrollieren, und da- 

 durch die Grundlage zur Bestimmung des 

 Verlässlichkeitsgrades der Resultate ergeben. 

 Es liegt auf der Hand, dass dies umso mehr 

 erreicht wird, je mehr Serien als Ausgangs- 

 punkt für die weitere Forschung zur Ver- 

 fügung stehen. 



In dieser Hinsicht stand Finnland fast 

 immer an erster Stelle, bis in die neueste 

 Zeit, wo die Publikation der Daten einge- 

 stellt wurde. Infolgedessen verl)lieben viele 

 solche Beobachtungsserien Bruchstücke, welche 

 durch die weitere Beobachtung nur noch we- 

 niger .Fahre hindurch brauchbar geworden 

 wären. 



Lange ununterl)rochene Beohachtungsserien 

 sind selten, und bedeutete daher dieser Um- 

 stand einen empfindlichen N'erlust für die or- 

 nitophänologische Forschung. Indem jedoch 

 die finnischen Beobachtungen stetig fort- 

 gesetzt wurden, so liess sich dem Manuel 

 noch abhelfen, und dies wurde von Dr. Lr- 

 TANDER, dem würdigen Nachfolger von Dr. A. 

 MoBERR in der finnländischen Ornithophäno- 

 logie, unternommen. Die Publication der Da- 

 ten pro 1896 ist diesbezüglich der erste 

 Schritt, und mit Hinsicht auf den grossen 

 Eifer von Dr. Levanukr — im Frühjahre 1907 

 wurden ausser diesem Jahrgange auch die- 

 jenige von 1905 und 1896 publiziert — ist 

 es zu erhoffen, dass auch die noch fehlenden 

 .Jahrgänge in kurzer Zeit erscheinen werden, 

 wodurch die Lücke, welche in der über 150 

 Jalu-e umfassenden Folge der finnländischen 

 Bedliachtungen zu entstehen drohte, ver- 

 schwinden wird. 



rnseres Wissens liefasst sich Di; .Lkvamikü 

 auch mit der Erweiterung und Xeuorganisierung 

 des finnländischen Beobachtungsnetzes. In- 

 folge des Einstcllens der Publikation ging die 

 Anzahl der Beobachter sehr herab, so dass 

 im Jahre 1906 die Anzahl derselben nur mehr 



44 



