347 



és mennyiben egyeznek az ilyen más és más 

 területeken és időben végzett tömeges meg- 

 figyelések eredményei, vagyis mennyiben lehet 

 ezeknek valódi törvényszerűséget tulajdoní- 

 tani. 



A biijor kérdőlap sokkal több kérdést tar- 

 talmaz, mint a magyar, s a kérdések fogal- 

 mazása is eltérő. Néhány kérdőpont ugyan 

 elmaradhatott volna, mert tömeges megfigye- 

 lések alkalmával tán sohase fognak használ- 

 ható anyagot eredményezni, de a magyarral 

 szemben ez a kérdőlap kétségtelenül hala- 

 dást jelent, a mi tekintettel arra, hogy a 

 magyar volt az első a maga nemében, ter- 

 mészetes is. 



Egy kérdöpontot, a mely a M. 0. K. lap- 

 járól hiányzott, föltétlenül helyeselhetünk, t. i. 

 azt, a mely a füsti fecske „ritka", „kevésbbé 

 ritka", „gyakori" és ,igeu gyakori"' fészke- 

 lésére vonatkozik. Erre a megfigyelők túl- 

 nyomó része könnyen megfelelhet, s az ered- 

 mény közelítőleg t sztázza az illető faj föld- 

 rajzi elterjedését az adott területen. Miként 

 alább látni fogjuk, ezenkívül még egy igen 

 érdekes eredményt szolgáltattak az eiTc a 

 kérdésre beérkezett válaszok, úgy hogy ajö- 

 vől)en tömeges megfigyeléseknél ezt a kérdést 

 okvetlenül föl kell venni. 



Az extra- vagy intravilláii érkezésre vonat- 

 kozó kérdés meg van a bajor kérdőlapnn is, 

 csakhogy megvan bő\átve avval, hogy miknr 

 telepedtek meg állandóan a fecskék a meg- 

 figyelési területen. A középszámokat pedig 

 éppen ezekből az állandó megtelepedésre vo- 

 natkozó adatokból számította ki Gallenkamp. 



Ez az eljárás föltétlenül helyes; a földol- 

 gozó végeredményében a letelepülés lefolyá- 

 sát kutatja, s igy világos dolog, hogy azt 

 legjubban ligy érheti el, ha csak a megtele 

 pedésre vonatkozó adatokat veszi alapul. Az 

 első érkezésre vonatkozó megfigyelések sok- 

 szorosan átvonulási jelenségekre is vonatkoz- 

 nak, a melyek nem egyszer a fölismerhetet- 

 lenségig tor/ithatják el a megtelepedés képét; 

 klasszikus jiéldája ennek a teher gólya vonu- 

 lása Magyarországon i^l. Aquila XIIJ. 15. lap). 



Methoden bewähren, und in welchem Grade 

 sich die Resultate solcher auf verschiedenen 

 Gebieten und in verschiedenen Jahren durch- 

 geführten Massenbeobachtungen gleichen, d. i. 

 inwieweit diese als wahre Gesetzmässigkeiten 

 gelten können. 



Die bayerische Fragekarte enthält viel 

 mehr Fragen, als seinerzeit die ungarische, 

 und ist auch der Sinn der Fragen abweichend. 

 Einige Fragen hätten zwar wegbleiben kön- 

 nen, indem dieselben ijei Massenbeobachtun- 

 gen kaum jemals ein brauchbares Materiale 

 liefern dürften, doch ist ein Fortschritt der 

 ungarischen Fragekarte gegenüber ausser 

 Zweifel, was ja mit Hinsicht daratif, dass die 

 ungarische die erste in ihrer Art war, natür- 

 lich ist. Einen Fragepunkt, welcher auf der 

 Karte der ü. 0. (Î. nicht vorhanden war. 

 müssen wir unbedingt guthcissen. nämlich 

 jenen, welcher sich über das .,seltene", „nicht 

 seltene", „häufige" und „sehr häufige" Brü- 

 ten der Rauchschwalbe bezieht. Der grösste 

 Teil der Beobachter kann diese Frage 

 mit Leichtigkeit beantworten, und das Re- 

 sultat ergibt eine ziemlich genaue Klärung 

 der geographischen Verbreitung der betref- 

 fenden Art auf dem gegebenen Gebiete. Wie 

 weiter unten zu ersehen ist, ergaben die 

 Antworten, welche auf diese Fragen gegeben 

 wurden, noch eine .ingemein interessantes 

 Resultat, so dass bei künftigen Massenbeob- 

 achtungen diese Frage unbedingt mitaufzu- 

 nehnien ist. 



Die Frage über die e.xtra- oder intravillane 

 Ankunft ist auch auf der bayerischen Karte 

 vorhanden, jedoch mit derjenigen erweitert, 

 wann sich die Rauchschwalben auf dein Be- 

 obachtungsgebiete slüntlyj uiederlassen. Die 

 Mittel wurden von Gallenkamp eben auf Grund 

 der Daten über die ständige Ansiedelung be- 

 rechnet. 



Dieses Vorgehen ist unbedingt richtig : der 

 Bearbeiter versucht im Endresultate den Ver- 

 lauf der Besiedelung zu fixieren, und liegt 

 es daher auf der Hand, dass er dieses Ziel 

 dann am besten erreichen wird, wenn er nur 

 die Besiedelungsdateu in Rechnung zieht. Die 

 Beobachtungen über die erste Ankimft be- 

 ziehen sich vielfach auch auf Durchzugs- 

 erscheinungen, welche das Besiedclungsbild 

 oft bis zur Unkenntlichkeit entstellen ; ein 

 klassisches Beispiel bildet diesbezüglich das 



44* 



