348 



Az ilyen vegyes adatokból alkotott középszá- 

 mok, melyek viszont a következtetések alap 

 jai, nem adhatnak tehát oly me.ííbízható ered- 

 ményeket, mint azok, a melyek csupa egy- 

 nemű adatból lettek kiszámítva. Csak az a büj, 

 hoo:y ezt a lelelepedési mozzanatot a kevésbbé 

 gyakorlott és kellő utasítással el nem látóit 

 megfigyelő legtöbbször nem tudja felismerni, 

 s ennélfogva átlagban valamivel későbbi ada- 

 tokat íog szolgáltatni. 



Ismeretes dolog ugyanis, hogy a már állan- 

 dóan megtelepedett füsti fecskék egyideig 

 még nem foglalják el a régi fészket — a mi 

 valószínűleg védekezés tömeges fés/ek pa- 

 razitáik ellen — hanem a környék valame- 

 lyik nádasában tanyáznak, a hol több táplá- 

 lékhoz is jutnak. 



Napközben el-ellátogatnak ugyan a hely- 

 ségbe, de rövid ii;ö alatt el is tűnnek, s a 

 nádasokban levő közös hálótanyát keresik föl , 

 a kevésbbé gvakorlolt megfigyelő, ezeknek 

 tehát a nagyobb része, átvonulókat fog ezek- 

 ben látni, holott a valóságban már állandóan 

 letelepedett példányok voltak. Erre nézve rend- 

 kívül jellemző tapasztalatokat szereztem 1898 

 tavaszán, mikor Eőrbeu (S/.abolcs m.) figyel- 

 tem meg a madárvonulást. Az első fecskék 

 niárcziiis 28-án érkeztek meg; a faluba né- 

 hány napig be se mentek, iianem állandóan 

 egy nagyobb, részben náddal benőtt tó körül 

 tartózkodtak. Eltelt egy hét, míg bementek a 

 faluba is, s minthogy rossz időjárás követ- 

 kezett, azért csak ápr.lis 20án kezdték meg 

 a fészkelést és a faluban való államló tar- 

 tózkodást. Az a megfigyelő, a ki ezt a jelen- 

 séget nem ismeri, csak az április ííO-án meg- 

 jelent fecskéket tartotta volna „állandó lete- 

 lepülőknek", holott már az elsők is azok 

 voltak. 



Ez a fontos mozzanat, a mely a folyóvöl- 

 gyekben való korai érkezés előidézésében is 

 lényegesen közreműködhetik, hiányzik a más- 

 különben igen világos és jó bajor utasítás- 

 ból, s azért ki lehet mondani azt, hogy az 

 adatok átlagban későiek. Ez a késés a meg- 



Zugsbild des weissen Storches in l'ngarn 

 (v. Aquila Xlll. pag. 15). Die aus solchen 

 gemischten Daten erhaltenen Mittel, welche 

 ihrerseits wieder die Grundlage der Schluss- 

 folgerungen bilden, können daher nicht so 

 zuverlässige Resultate ergeben, als solche, 

 welche aus lauter homogenen Daten berechnet 

 wurden. Es besteht nur die Schwierigkeit, 

 dass der minder geübte nnd ungenügend in- 

 struierte Beobachter den Moment der stänfligen 

 Ansiedelung in den meisten Fällen nicht er- 

 kennen wird, weshali) durchschnittlich etwas 

 verspätete Daten geliefert werden. 



Es ist bekannt, dass auch die schon ständig 

 augesiedelten Rauchschwalben nicht gleich 

 ihre alten Nester beziehen — es ist dies 

 wahrscheinlich eine Schutzeinrichtung gegen 

 ihre massenhaften Nestparasiten. — sondern 

 sie hausen anfangs in einem Röhrichte der 

 Umgebung, wo sie auch mehr Nahrung finden. 

 Tagsüber besuchen sie zwar auch die Ort- 

 schaften, verschwinden aber auch in kurzer 

 Zeit wieder, nnd suchen die gemeinsame 

 Schlafstelle in der Röhrichten auf; der un- 

 geübte Beobachter — bei Massenbeobachtun- 

 gen der grösste Teil — wird in diesen 

 Dnrchzügler erblicken, trotzdem dieselben 

 in Wirklichkeit schon Angesiedelte waren. 

 Diesbezüglich machte ich im Frühjahre 1898, 

 als ich den Vogelzug in Eőr (Kom. Szabolcs) 

 beobachtete, ungemein charakteristisciie Er- 

 fahrungen. Die ersten Rauchschwalben er- 

 schienen am -28. März ; einige Tage lang 

 begaben sich dieselben noch nicht in die 

 Ortschaft, sondern hielten sich ständig in der 

 Nähe eines mit Rohr bestandenen grösseren 

 Teiches auf. Es dauerte eine Woche, bis die- 

 selben im Dorfe zu sehen waren, und da 

 schlechtes Wetter eintrat, so begannen sie 

 erst am 20. April zu nisten, und sich ständig 

 im Dorfe aufzuhalten. Der Beobachter, der 

 diese Eigentümlichkeit nicht kennt, würde 

 erst die am 20. April erschienenen Rauch- 

 schwalben als „ständig" bezeichnet haben, 

 trotzdem auch schon die zum ersten Male Er- 

 schienenen ständig waren. 



Dieses wichtige Moment, welches auch auf 

 das frühe Erscheinen in den Flusstälern nicht 

 von untergeordneter Bedeutung sein dürfte, 

 wurde in der ansonsten sehr klaren und guten 

 bayerischen Instruktion nicht berücksichtigt, 

 weshalb ausgesprochen werden kann, dass die 



