854 



hat számot, ennek az összjelenségnek a vizs- 

 ffiilatában még egy bölcsészeti vagy lélektani 

 módszert is meg kell engedni, a milyent én 

 kíséreltem meg az ösztöntan beható tárgyalá- 

 sával. Hogy mennyiben értem el ebben sikert, 

 vagy mennyiben követtem el tévedéseket, egé- 

 szen más kérdés, a melyet a biráló űr se 

 érintett; de eljárásom elvi helyességét bizo- 

 nyára el lehet ismerni. El)böl egyúttal az is 

 kitűnik, hogy egészen távol állott tőlem a 

 madárvonulási adatok lebecsülése ; a magam 

 részéről a legbensőbb meggyőződéssel kü- 

 lönböző folyóiratokban ismételtem is kiemel- 

 tem azokat a szép sikereket, nevezetesen a 

 M. 0. K.-tól elért nagyszabásű eredményeketi 

 a melyeket az ilynemű megfigyelések nyuj" 

 tanak. 



Berlin, 1907. Grabsek Kurt. 



grösste, selbständige interesse in Ans])ruch 

 nehmen darf, aiicii eine philosophische oder 

 psychologische Untersuchung dieser Gesamt- 

 erscheinung erlaubt sein muss, wie ich sie 

 unter eingehender Erörterung der Instinktlehre 

 versucht iiabe. Inwieweit ich liierl)ei etwa 

 irgend einen Erfolg erzielt oder Irrtümer be- 

 gangen habe, ist eine ganz andere Frage, 

 welche auch mein Herr Kritiker garnicht ge- 

 streift hat; aber die grundsätzliche Berechti- 

 gung meiner Betrachtungsw-eise darf gewiss 

 zugestanden werden. Hieraus würde sich zu- 

 gleich ergeben, dass diese von einer Miss- 

 achtung der ornithologischen Einzelbeobach- 

 tungen weit entfernt ist; ich selbst habe in 

 verschiedenen Zeitschriften die Bchönen Er- 

 gebnisse dieser Beobachtungen, namentlich 

 die grossartigen Erfolge der U. 0. C. wieder- 

 holt und aus innigster Überzeugung hervor- 

 gehoben. 

 Berlin 1907. 



A M. 0. K.-nak ehhez a „Nyilatkozat"-hoz 

 csak kevés szava vau. Alapjában véve azt 

 vitatja Graesee Kurt űr, hogy helyes dolog 

 oly jelenségekről, a melyeket induktive meg 

 lehet állapítani, filozofálni és pedig, még mi- 

 előtt azokat induktive megismertük volna- 

 Csakhogy ez valóságos „fiHus ante patrem'" 

 Az teljességgel nem enyhít a felfogáson, hogy 

 G. K. úr azt hiszi, hogy a jelenségeket lehet 

 külön megfigyelni, s azután lehet róluk külön 

 elmélkedni. Egész világosan szólva: addig, a 

 míg a régi iskola fizikusai és természettilozo 

 fusai azon elmélkedtek, vájjon a villamosság 

 fluidum-e vagy valami más matéria, megállott 

 a fizika a régi \'illamozási gépen ; mikor azon- 

 ban az induktive megállapithatót kezdték 

 kutatni, megkezdődött a \allamosság diadal- 

 útja, melynek óriási méretei folytonosan nőnek 

 és nőni fognak, a nélkül, hogy a villamosság 

 lényegéről valójában többet tudnánk, mint a 

 régi természetfilozofusok és fizikusok. Az élet- 

 jelenségek utolsó okainak kutatására irányuló 

 törekvések, vagy egyáltalában az ezekről való 

 elmélkedés is egészen más előfeltételeket igé- 

 nyel, mint a milyenekkel G. K. űr rendelke- 

 zik. Nyilatkozatából pl. egész világosan ki- 

 tűnik, hogy nem ismeri a természetrajz és 

 természettan közötti különbséget; hogy azt 

 hiszi, a zoologia lényege az állatok le- 

 írása alakjuk, életmódjuk stb. szerint; hogy 



Kurt Grabber. 



Die U. 0. C. luit zu dieser Erklärung nur 

 wenig zu bemerken. Im Grunde genommen 

 besteht Herr Kurt Gbaeber darauf, dass es 

 richtig ist, über Erscheinungen, die induktiv 

 fassbar sind, zu philosophieren u. z. ehe man 

 dieselben induktiv erkannt hat. Das ist aber 

 der wahrhaftige „filius ante patrem'". Das 

 mildert nichts an der Auflassung, dass Herr 

 K. G. glaubt, man könne die Erscheinungen 

 abgesondert beobachten und abgesondert da- 

 rüber philosophieren. Um ganz deutlich zu 

 sprechen: als die Physiker und Naturphilo- 

 sophen der alten Schule darüber stritten und 

 philosophierten, ob Elektrizität ein Fluidum 

 oder sonst eine Materie ist, bleibt die Physik 

 bei der alten Elektrisiermaschine stehen; als 

 man aber das inductiv Fasshare zu nehmen 

 begann, begann des Siegeslauf der Elektrizi- 

 tät, dessen Riesenhaftigkeit unaufhörlich fort- 

 schreitet, stets riesiger wird, ohne dass wir 

 über das Wesen der Elektrizität eigentlich 

 mehr wüssten, als die alten Naturphilosophen 

 und Physiker. Das Bestreben nach Erfor- 

 schung der letzten Ursachen der Erscheinun- 

 gen, oder auch nur das Philosophieren da- 

 rüber, hat übrigens ganz andere Vorbedin- 

 gungen, als jene sind, über welche Herr K. 

 G. verfügt. Aus seiner Erklärung gelit z. B. 

 ganz oftenbar hervor, dass er den Unterschied 

 zwischen Naturgeschichte und Naturwissen- 



