374 



semmi tiulomasiik sem volt' — a kiseljhekrol 

 — dii minonim gentium — nem is szólva ! 

 Newton nagy igazságszeretete és kimeritlie- 

 tetlen készsége megnyerte számára a sziveket 

 és e körülménynek tuia jtlonitható az a csoda, 

 hogy a mohamedánok egyik mélyértelniű mon- 

 dását inegtbrditotta, t. i. azt, liogy : ,.a hegy 

 nem menvén a prófétához, elment a próféta 

 a hegyhez." Magas életkora és lál)baja nem 

 engedte, hogy Newton tanár ]9U5-ben a Con- 

 gi-essusra Londonba menjen — ez volt a 

 próféta — elment tehát a Congressus testü- 

 letileg NEWTON-hoz Cambridgébe, hogj' tiszteletét 

 bemutassa — ez volt a hegy. 



Készsége és előzékenysége szinte csodás 

 volt. A midőn intézetünk bizonyos skót vonu- 

 lási adatokhoz nem juthatott, mert az illető 

 folyóiratok csekély elterjedéssel bírtak s azok- 

 hoz hozzáférni nem lehetett, Newton tanár 

 tanácsát kértük. Ezek a folyóiratok Cambiidgé- 

 ben nem voltak meg. Newton tanár nem nyu- 

 godott addig, a mig meg nem szerezte és ekkor 

 nekiállott: sajátkezűleg kivonatolta, kiirta az 

 adatokat és elküldte ! 



A nemzetközi madárvédelini Konvenczió 

 megjelenése ötletéből élénk levélváltás kelet- 

 kezett Newton tanár és a könyv irója között, 

 mely az angol és a kontinentális felfogás kü- 

 lönbségeire vonatkozott és csak Newton tanár 

 magas korán és törődöttségén ninlt, hogy a 

 nyilvános diskusszió elmaradt. ' 



A nagy tudós és nagy ember emléke élni 

 fog közöttünk ! 



hatten' von deli ..Dii iiiiiiiinirii gentium" an 

 derer Kulturnationen gar nicht zu reden ! 



Die grosse (Tercchtigkeitsliebe und unermüd- 

 liche Hilfsbereitschaft Professor Newton's kehrte 

 dem Manne alle Herzen zu und dieser Umstand 

 brachte das Wunder zustande, dass das tief- 

 sinnige Wort der Muselmänner : weil der Berg 

 nicht zum Propheten wollte, ging der Prophet 

 zum Berge" sich im Falle Newton's nicht stichhal- 

 tig erwies. Alter und ein Fussieiden gestatteten 

 es nicht, dass Professor Newton 1905 zum Kon- 

 gress nach London gehe — das war der 

 Prophet — da ging der ganze ornithologische 

 Kongress zu Newton nach Cambridge und 

 sprach ihm seine Verehrung aus — das war 

 der Berg. 



Seine Bereitwilligkeit und Zuvorkommenheit 

 waren geradezu wundervoll. Als die U. 0. Z. 

 gewisse schottische Zugsdaten nicht erhalten 

 konnte, weil die betreffenden Zeitschriften 

 wenig verbreitet und für uns gar nicht zu er- 

 halten waren, wandten wir uns an Professor 

 Newton um Bat. Die lietreflenden Zeitschriften 

 waren auch in Candjridge nicht vorhanden. 

 Professor Newton ruhte nicht. l)is er sie nicht 

 auftrieb und dann ging er her, exzerpierte 

 die Daten eigenhändig und sandte sie uns zu! 



Aus Anlass der Geschichte der Konvention 

 zum internat. Schutze der nützlichen Vögel 

 entstand ein lebhafter Briefwechsel zwischen 

 Professor Newton und dem Auetor hinsichtlich 

 der Verschiedenheit der Aulî'assung im England 

 und auf dem Kontinent und nur Newton's 

 (iebrechlichkeit, sein hohes Alter war Schuld 

 daran, dass das Thema nicht öffentlich disku- 

 tiert wurde.' 



Wir bewahren dem grossen (íclehrten und 

 ganzen Mann ein warmes Andenken. 



Newton tanárnak, ß. nyugodt, fontoló angol- 

 nak teljes ellentéte volt az 19Ü7-ik évi szep- 

 tember 21-kén Braunschweigban elhalálozott 

 med. dr. és tanár Bl.\sius Rudolf, városi taná- 

 csos, sz. k. törzsorvos, a vaskereszt lovagja. 



Csak az imént szinte duzzadozott az élet- 

 től, tele volt vállalkozó szellemmel, halála a 

 távolabbállónak szinte hihetetlennek tetszik. 

 A német professzor prototjT)jéből Bi,.\sius ban 

 ugyan egy szemernyi sem volt. Szélesvállú. 



' A ..Nature'' folyóiratban. 



- Erre majd a XV'-ik kötetben visszatérünk. 



Das gerade Gegenteil des ruhigen, bedäch- 

 tigen Engländers Newton war der am 2L Sep- 

 tember 1907 verstorbene Professor Dr. med. 

 Rudolf Blasius in Braunschweig. Stadtrat, Stabs- 

 arzt a. D.. Ritter der eisernen Kreuzes. 



Noch vor kurzem strotzend von Lebenskraft 

 und Unternehmungsgeist, erscheint sein Tod 

 den Fernerstehenden schier unbegreiflich. Vom 

 Prototyp des „deutschen Professors" hatte 

 RunoLP Bl.asius kein Atom an sich. Breit in 



' In der Zeitsclirift ..Nature". 



- Wir werden hierauf im X\'. Band zurückkommen. 



