De her ynglende Krikænder synes ofte smaa i Sammen- 

 ligning med de paa Gennemrejse forekommende, men ved en 

 til Undersøgelse af dette Forhold foretagen Gennemgang af et 

 stort Stof (ca. 400 Stykker fra Danmark, Nord-Sverige, Island, 

 Grønland og Japan) vise Gennemsnitsmaalene sig dog at falde 

 sammen. 



2. QUERQUEDULA CIRCIA (L.), ATLING. Se foran. 



4. MARECA PENELOPS (L.), PIBEAND. Formodningen 

 om, at Pibeanden skulde yngle her i Landet, har hidtil ikke 

 fundet Bekræftelse; Andrikker i Sommerdragt, ogsaa »afslaaede«, 

 og Fugle i Overgang dels fra første og dels fra anden Pragt- 

 dragt til Sommerdragt, ses hver Sommer, men i næsten alle 

 undersøgte Tilfælde har det vist sig at være let anskudte Fugle, 

 der ikke have været i Stand til at følge de om Foraaret bort- 

 dragende Skarer. 



7. ANAS BOSCAS L., STOKAND. I Træktiden forekommer 

 regelmæssigt en Stokand, der er større end den her ynglende; 

 disse Fugle svare nogenlunde godt til Brehms Beskrivelse (Handb. 

 Naturgeschichte alier Vogel Deutschlands, Ilmenau 1831, Side 

 862) af »die grosse Stockente«, Anas archiboscas. Denne skulde 

 ganske vist bebo Færøerne »und andere nordliche Lander« 1 , og 

 med Færøerne have de her om Efteraaret og Vinteren forekom- 

 mende Stokænder sikkert intet at gøre; men de ligne ganske Stok- 

 ænder fra det vestlige Rusland, idet de ikke blot, som Brehm skri- 

 ver, ere større end vore (Vingen gennemsnitlig ca. 2 cm) men tillige 

 graaligere i Farven hos unge Fugle, Hunner og Hanner i Sommer- 

 dragt og grovere i Vatringen hos Hanner i Pragtdragt; ofte ses 

 hos unge Hanner i første Pragtdragt sorte Pletter i det brune 

 Brystskjolds Fjer; Panden er oftest smallere, i Overensstemmelse 

 med Næsekirtlernes kraftigere Udvikling, men dog ikke saa smal 

 som hos grønlandske Stokænder (se Fig. 5 og 6, Side 41, D. O. F.T., 

 Aarg. XV.). Da man flere Steder her i Landet fanger Stokænder om 

 Vinteren og stækker og krydser dem med vore vilde, er helt fyldest- 



1 Brehm skriver 1. c. Side 863: »Sie bewohnt die mit Schilf, Grås, Binsen 

 oder Gebiiseh bewachsenen sussen Gewåsser der Fåroer-Inseln und anderer 

 nordlichen Lander«. . . . ikke Inseln, som Hartert skriver (Vogel der palii- 

 arkt. Fauna, Heft X, Bd. II, Side 1308); da det af Sammenhængen fremgaar, 

 at der med disse nordlige Lande hverken er ment Island eller Grønland, maa 

 vel Udtrykket, hvis man overhovedet vil tillægge det Betydning, opfattes som 

 pegende paa Skandinavien eller Nord-Husland. 



