31 



Streif hinter dem schwarzen Backenstreifen in der Regel inerk- 

 lich weiter zum Auge hinreicht, beim <$ hochstens 1 cm schwarz 

 lassend, der schwarze Bartstreif selbst aber schmåler ist, die 

 Unterseite reiner weiss, seltener stark rotlich, fast immer we- 

 niger mit Grau ubertuncht, Seitenbånderung schmåler, Kropfgegend 

 weniger gefleckt. Oberseite oft etwas lichter.« 



Blandt de her i Landet forekommende Vandrefalke (i min 

 Samling findes 60 gamle og unge Fugle) kan to nogenlunde 

 adskilte Typer erkendes blandt de unge Fugle. Den ene er 

 paa Ryggen mørk graabrunlig, har kun faa lyse Pletter i Nakken 

 og har Undersiden tæt plettet, d. v. s. Længdestriben paa Bry- 

 stets Fjer er saa bred, at kun smalle lyse Kanter lades til Syne; 

 Skægstriben er oftest bred, men lader hos nogle et bredt lyst, 

 dog plettet Parti, aabent for Halsens graahvide Farve. Denne 

 Form synes hyppigst. 



Den anden er paa Ryggen lyst graabrunlig, og Fjerene have 

 lyse gulgraa Kanter; i Nakken ses stærkt fremtrædende lyse 

 Partier, Undersiden er smalstribet (i tre Tilfælde i stærkt ud- 

 præget Grad), d. v. s. Brystfjerenes lyse Partier ere betydelig 

 større, idet Længdestriben er smallere; Skægstriben er ikke saa 

 bred som hos den mørkere Type, men svinger dog en Del i 

 Udvikling. Men Mellemformer findes mellem disse to Typer, 

 der kun i deres udprægede Skikkelse ere vel adskilte, og det 

 samme gælder de unge Vandrefalke, der findes i Riksmuseet i 

 Stockholm (Prof. Lønnberg in litt.). 



Skægstribens Udvikling synes i det Hele taget at være en 

 ret variabel Karakter; i hvert Fald vise 47 unge Vandrefalke 

 fra Vestgrønland af Racen F. p. anatum Bp. i min Samling store 

 Forskelligheder i dette Forhold, idet nogle have saa brede mørke 

 Skægstriber, at næsten hele Kindparliet om til Nakken er mørkt, 

 medens andre have smallere Skægstriber, der lade en stor lys 

 Bugt aaben. Men paa Oversiden ere de alle meget mørke, 

 kunne næsten kaldes sorte, og have rustfarvede Fjerkanter; alle 

 Undersidens og de fleste af Hovedets Fjer stærkt rustbrune; 

 Halens Overside er oftest ensartet skifergraa (med lys Spids), i 

 nogle Tilfælde ses dog brune Tværbaand; Underhale-Dækfjer 

 enten tværstribede eller med trekantede Pletter med nedadvendt 

 Spids. De ere saaledes mørkere end den mørkeste T} r pe, der 

 forekommer her i Landet, og desuden mindre. Edwards har 

 i 1743 i Nat Hist. Uncom. Birds 1—2 givet en Afbildning af 



