47 



strejfende forekommer denne vist af og til her paa denne Side 

 Sundet; i hvert Fald ere 3 Stykker i min Samling (Helsingør 

 Januar 1920, Holte 17 /u 19 og 27 /io 19) ganske som en Række 

 svenske Træløbere, der ere tydeligt graaligere paa Oversiden 

 end den vestevropæiske Form C. familiaris macrodactyla (Brehm); 

 endnu brunligere end denne er C. familiaris brittanica Ridgw. 



Sammenlignes den foreliggende Række danske Træløbere 

 (ca. 30 i min egen Samling og 27 i Zool. Mus.) med vestevro- 

 pæiske (i Tyskland findes C. f. familiaris kun Øst for Oder jfr. 

 Hartert, 1. c, Side 319), engelske og svenske, findes som nævnt 

 3 Fugle, der ikke kunne skelnes fra typiske; hele Resten er saa 

 tydelig rustbrunlig paa Ryggen, at de let lade sig skille fra 

 disse; de overgaa endog de vestevropæiske, jeg har kunnet 

 sammenligne med (9 Stykker fra Museet i Munchen), og staa 

 næsten — de fynske og jyske mest — ved Siden af engelske. 



De her i Landet ynglende Træløbere tilhøre da nærmest 

 Formen C. f. macrodactyla (Brehm). C. familiaris familiaris L. 

 er truffen om Vinteren. 



Arten Certhia brachydactyla (Brehm) er hidtil ikke funden i 

 Danmark, men saa nær som i Holsten er den funden af Strese- 

 mann (in litt.). 



231. PARUS ATER L., SORTMEJSE. »Ikke sjelden som yng- 

 lende, bredende sig i de plantede Naaleskove. Standfugl. Den ty- 

 piske Race i England kun tilfældig.« 



En Række danske Sortmejser (29 voksne og gamle Fugle og 



nogle Unger, 16 i min egen Samling, 13 i Zool. Museum) staa, 



hvad Farve angaar, mellem typiske svenske og engelske, mest 



- og navnlig jyske Stykker — nærmende sig engelske, P. ater 



britannicus (Sharpe & Dresser). 



To jyske Stykker (Hadsund 2 %> 1914) ere saaledes næppe 

 til at skelne fra skotske Sortmejser i min Samling (Ross Shire 

 28 /i2 1912, 15 /i 1915 og 22 /i2 1920), men sjællandske minde mere 

 om svenske; Kroppens Sidefjer ere dog næsten altid i nogen 

 Grad gulligere, end Tilfældet er i den foreliggende Række svenske 

 Skind, og de minde i denne Henseende om P. ater pekinensis 

 (David). Hartert skriver 1. c, Side 357: »Im allgemeinen sind 

 skandinavische, nordrussische, baltische und ostpreussische 

 Stiicke auf dem Riicken am reinsten, deutsche, alpine, ita- 

 lienische u. a. weniger rein grau, und man konnte daher vielleicht 



