88 



Det var mildt Vejr med svag Vestenvind, og Nyaarsdag var 

 i Færd med at bryde frem. Maagen stod alene i de store Eng- 

 strækninger Nord for Loires brede Udløb ; en lille Flok Stære 

 løb henne ved den. I de sidste otte Dages Tid var den jævnlig 

 set der i Engene; den holdt sig for sig selv, havde ikke Lyst 

 til at slutte sig til de mange andre Maager, der fløj i Nærheden, 

 og den har vel altsaa været syg, maaske anskudt. Den blev 

 stoppet ud. 



Meddelelse fra Tømmermester Fr. Glotin, Lavau par Savenay, 

 Loire-Inférieure, France. 



XIV. Nr. 4054. Mærket 10. Juli 1911 ved Faaborg Sund 

 af Helms. 



Fanget 29. Jan. 1912 paa Spaniens Østkyst, c. 25 km Sønden 

 for Valencia (39° 26' n. Br. og 0° 22' v. L. (Gr.)) tæt ved Soliana. 



Det var smukt Vejr, 15 Grader C, sydlig Vind; Kl. 9 om 

 Morgenen sad Maagen fanget i en Løbedone af Hestehaar ude 

 ved nogle Rismarker, der var oversvømmede med fersk Vand 

 fra Søen Albufera de Valencia. Her er der et udmærket Vinter- 

 kvarter for Vade- og Svømmefugle 1 , og her holder bl. a. Hætte- 

 maagerne hvert Aar til, fra November til ind i Marts Maaned; 

 i Yngletiden er de der ikke. 



Meddelelse fra en Mand, der ikke opgav sit Navn, men fra 

 Hamburg sendte et Eksemplar af »El Mercantil Valencia no« 

 for 2. Febr. 1912, hvori der stod en Notits om Fangsten. Jeg 

 skrev saa efter Bladets Opgivelse til Landmanden, Hr. Ram in 

 Magroner Cl aver, Calle de Mingarro, Sollano, Valencia, Es- 

 pana, der havde fanget Fuglen, og han henvendte sig atter til 

 Markis de Ezenarro i Valencia, med hvem jeg tidligere havde 

 været i Forbindelse i Anledning af mærkede Spidsænder. Mar- 

 kisen rejste derefter ned til Sollano for om muligt at faa Fuglen 

 sluppet igen med Ringen paa Foden, men det lykkedes ikke; 

 Maagen var død efter nogle Dages Fangenskab. 



RESUMÉ. 



De anførte Beretninger om ringmærkede Maager viser, at 

 Havmaagen (Lams argentatus) praktisk talt ikke har forladt 

 Danmarks Farvande, medens Storm maagen (Lams canus) 



1 Se udførligere: H. Chr. C. Mortensen, Mærkede Spidsænder, D. O. F.'s 

 Tidsskr. 1913-1914 S. 147 og S. 153. 



