106 



1910 modtog Tilbud fra to ivrige Fuglevenner, daværende Stud. 

 med. G. Rendtorff og Gymnasiast Sylvester Saxtorph om 

 at mærke et Parti Hejreunger for mig. Saxtorph havde allerede 

 i flere Aar kendt Kolonien i Store Lyngby Skov ved Arresø og 

 gjort Iagttagelser der; Rendtorff havde navnlig i Sommeren 1909 

 hjulpet mig med at mærke Storke, og han var altsaa vant til 

 at omgaas baade Værktøj, Ringe, Fuglefødder og Mærkesedler 

 med Optegnelser om Mærkningen (den Del af Mærkningsarbejdet, 

 som interesserer de unge mindst, og som det undertiden kniber 

 med at faa udført fuldt ud tilfredsstillende), og han skulde derfor 

 i Regyndelsen lede Arbejdet. Saxtorph erhvervede altsaa Skov- 

 riderens, Jagtjunker Heilmanns, Tilladelse til Foretagendet, 

 Stud. med. G. Begtrup tilsagde sin Hjælp, og den 16. og 17. Maj 

 1910 drog de unge om i Skoven med en Brandstige og arbejdede 

 i deres Ansigts Sved, saaledes som det er fortalt af G. Rendtorff 

 i D. o. F.s T., Bind 5, S. 120, medens jeg gik herovre i Viborg 

 og ikke var rigtig rolig i Sindet — en af de unge kunde jo ved 

 et Uheld falde ned og komme galt af Sted ! 



Men heldigvis gik det godt, baade i 1910, da 55 Hejreunger 

 blev mærket, og i de to paafølgende Aar, 1911 og 1912, hvor 

 Sylv. Saxtorph, Stud. mag. P. Jespersen, Stud. med. G. Beg- 

 trup og Gymnasiast A.Jacobsen deltog i Arbejdet. Det friske 

 Liv i Skoven betog som sædvanlig de unge, saaledes at jeg — 

 foruden at faa endnu 72 + 59 Hejrer sendt ud i Verden med 

 min Adresse paa — havde den Tilfredsstillelse at modtage Breve 

 fra flere af Deltagerne i Mærkningsarbejdet, hvori de udtaler 

 deres Glæde over at have været med; en skriver, at det var »en 

 overmaade interessant og fornøjelig Beskæftigelse«, en anden 

 endog til Slut: »Saa takker jeg altsaa paa alle fires Vegne for 

 Fornøjelser), vi har haft igen i Aar«. 



Som jeg en Gang tidligere 1 har skrevet, er Mærkningsarbejdet 

 tredobbelt. Den første Del af det, Arbejdet i det fri, er den for- 

 nøjeligste, den anden Del, Brevvekslingen med dem, der har 

 skudt de mærkede Fugle, kan blive lidt ensformig og trættende, 

 fordi det stadig er de samme Spørgsmaal, man skal have be- 

 svaret, hvad enten det nu er paa Dansk eller paa et fremmed 

 Tungemaal. Den tredie Del af Arbejdet, Sammenstillingen af 

 de indvundne Resultater, kan det knibe med at skaffe Tid til; 

 navnlig naar der er andre Ting i Verden, der først skal udføres, 



1 D. o. F.s Tidsskrift, Bind 5, 1910—11, S. 116. 



