127 



af en eller anden Grund følte sig usikker. Da jeg gik ud fra, at 

 den paa den Tid af Sommeren havde Rede, søgte jeg den lille 

 Have igjennem og fandt snart dens Rede, som var bygget i Midten 

 af en høj Spiræabusk, c. 1 m fra Jorden. Hunnen laa paa Reden, 

 som indeholdt 3 frisklagte Æg. Den 6. Juni var der yderligere 

 kommet 2 Æg; 5 Æg er jo det almindelige Antal for Høgesangeren. 



I de tre Dage, jeg var i Gilleleje, havde jeg den Glæde at 

 iagttage den smukke Sanger og fryde mig over dens herlige 

 Sang; men samtidig var der nogle slemme Røvere, der holdt til 

 i samme Have, og det var et Par Tornskader, (Lanius collyrio); 

 disse Fugle havde den, navnlig Hannen, meget Resvær med at 

 holde paa Afstand fra sin Rede; men saasnart en af Tornskaderne 

 nærmede sig, var Høgesangeren der straks og jagede den væk, 

 hvilket iøvrigt gik meget let for den, om end det skete mange 

 Gange om Dagen. At Høgesangeren ikke holdt af Tornskaderne, 

 kan jeg saa godt forstaa, idet jeg sammen med Hovedkasserer 

 Kongstad saa følgende: 



Tornskadehannen kom flyvende med en c. 4 Dage gammel 

 Unge i Næbet og anbragte denne i en lille Trækløft, hvorefter den 

 med Næbet begyndte at hale i den. Da det formentlig ikke gik 

 hurtigt nok for den, gav den et Skrig fra sig, og straks efter 

 kom dens Mage flyvende og satte sig ved Siden af den, hvorefter 

 begge Fuglene sled i den ulykkelige Unge; det lykkedes dem 

 da ogsaa tildels at trække denne midt over, hvorefter de sad 

 og aad hver sin Part. Ungen var formentlig af en Husspurv 

 (Passer domesticus), idet en Han og en Hun af denne Art satte 

 sig i Træet ved Siden af og skældte ud. Hele Ungen blev ikke 

 fortæret med det samme, men i Løbet af Dagen vendte begge 

 Tornskaderne tilbage til Træet og aad Resterne af den. 



Da jeg nødig vilde have, at Høgesangerens Unger skulde gaa 

 samme Vej, naar de var udrugede, opsøgte jeg Tornskadens 

 Rede, der fandtes i Hegnet af samme Have, 2 m oppe i et Elme- 

 træ; den indeholdt 5 frisklagte, meget rødlige Æg med de sæd- 

 vanlige store røde Pletter i den butte Ende. Jeg tog nu to af 

 Æggene ud af Reden, da jeg gik ud fra, at Fuglene saa vilde 

 forlade den; dette skete ogsaa og paa den mærkelige Maade, at 

 Tornskadehunnen lidt efter kom flyvende med et af sine egne 

 rødlige Æg i Næbet og fortærede dets Indhold i samme Træ- 

 kløft, hvor Spurveungen var blevet parteret. For at være sikker 

 i min Sag, gik jeg op til Tornskadens Rede; denne indeholdt 



