A madárbőr szövettanához. A meggyvágó és a házi 

 veréb bőre. 



Irta : DR. Greschik Jenő, I. assistens. 



9 szövegrajzzal. 



A Magyar Királyi Ornithologiai Központ szövettani laboratóriumából. 



A madaraknak gyakran csodás színpompában ragyogó tollazata, 

 úgy látszik, a szakbuvárokra is különös vonzóerővel bírt, mert sokan 

 adták magukat ezen epidermoidalis képződmények tanulmányozására. 

 Ennek következtében nem kicsiny azoknak a munkáknak a száma, melyek 

 a különböző toUalakokat, ezeknek fejlődését, a színpigmenteket stb. tár- 

 gyalják. A csupasz állkapcsokról és lábakról is van irodalom. Csak 

 mindé képződmények tulajdonképpeni termőhelye és hordozója maradt 

 parlagon: a bőr. A madárbőr szövettanáról ma is hézagos a tudásunk. 

 A madárláb szövettanát Hanau (1881) dolgozta fel és ide számíthatjuk 

 részben Meyer (1908) értekezését és Frommann (1880) dolgozatát is. 



Amennyire alkalmam volt az irodalmat átnézni, nem akadtam 

 olyan munkára, mely a tulajdonképpeni, tollas madártest bőrének szövet- 

 tanával foglalkozna. Kivétel csupán Moser E.-nek (1Q06) összefoglalóan 

 megírt fejezete «A madár bőre» az ELLENBERGER-féle «Handbuch der 

 vergleichenden mikroskopischen Anatomie der Haustiere» cimű munka 

 I. kötetében, amelybe a szerző a tyúk bőrén talált eredményeit is bele- 

 szőtte. Ez a munka tulajdonképpen az első új tudományos alap, melyen 

 tovább építhetünk. Később többször lesz még alkalmam e munkára 

 visszatérni. Moser munkája mellett még első helyen Maurer F. (1Q15), 

 «Grundzüge der vergleichenden Gewebelehre» cimű könyve említendő, 

 melyben egy fejezet a madarak ektodermalis hámjáról szól. 



A többi, a madárbőr szöveti szerkezetére vonatkozó adat részben 

 nagyon rövid, részben egészen helytelen fogalmak keltésére alkalmas. 



Tiedemann (1810) a madarak bőrében három réteget talál: tulaj- 

 donképpeni bőr vagy irha, Malpighi-féle nyálkahálózat és felhártya. 

 Utóbbi igen vékony, számos redővel; vastag a csüdön és az ujjakon. 

 Minden évben a vedlés alkalmával apró darabkákban válik le. A Mal- 

 pighi-féle nyálkaréteg igen finom és gyenge. A tollas részeken rendesen 

 fehér vagy piszkosfehér. A világosságnak kitett részeken szine külön- 

 böző. Az irha aránylag sokkal vékonyabb, mint az emberen és az emlő- 

 sökön. Edényei különösen a vedlés alkalmával tűnnek jól szembe. Ideg 



