A MADARBOR SZÖVETTANÁHOZ 



75 



/. rajz. A iue.yyyvágó eiMdermisc a has- 

 ról az alfelnyilás előtt. 

 Sp Stratum profundum ; l megnyúlt 

 lapos sejtek szarúfonalakkal ; c szarú- 

 ré teg. Nagyítás 750X- 

 Abb. 1. Epidermis des Kernbeissers vom 



Bauche vor der Analöffnung. 

 Sp Stratum profundum ; / langgestreckte 

 abgeplattete Zellen mit Hornfäden im 

 Inneren ; c Hornschicht. Vergr. 750X- 



sötétebben festődik, a szarúköpenynek megfelelően. i\z alapi sejtekben 

 mitosisek vannak. 



Előfordul-e stratum granulosum? 

 Az irodalom ismertetésénél láttuk, hogy 

 míg Moser a madarak bőrében tagadja 

 a stratum granulosum jelenlétét, addig 

 Maurer a házi veréb bőrében gyakran 

 talált ilyent. Vizsgálataim arra az ered- 

 ményre vezettek, hogy a test bőrében 

 stratum granulosum nem fordul elő, 

 ilyent egyetlen készítményemben sem 

 találtam. Ebben a kérdésben teljesen 

 csatlakozom Moser véleményéhez midőn 

 így ír: «A magtartalmú és magnélküli 

 öv határán gyakran úgy tűnik fel, mintha 

 stratum granulosum volna jelen, mert itt 

 rendesen sötétebb színeződés áll elő, 

 aminek oka azonban nem a keratohyalin- 



képződés, hanem a szarúfonalak szorosabb összefűződése a lapos hámsej- 

 tekben». Jól megfigyelhető, hogy a szarúfonalak a külső részek felé mindig 

 szorosabban összefűződnek és végül a magnélküli szarúréteget alkotják. 

 Szemcsézettségnek semmi nyoma nem volt látható. Ez arra mutatna, 

 hogy a madarak epidermisének elszarúsodása keratohyalinképződés 

 nélkül megy végbe. Én a kérdést ezidőszerint más madarakra nézve 

 még függőben tartanám, mert erre vonatkozóan még kevés anyagot 

 vizsgáltak meg. Maurer (1915) kivételével szemcsés réteg az eddigi 

 adatok szerint csak a tojásfog fejlődésekor és az epitrichium sejtjeiben 

 lépne föl. Branca (1907) pl. a tojásfog fejlődésében egy szemcsés réteg 

 fokozatot különböztet meg. Ugyanez a szerző (1906) azonban a tyúk- 

 embryó csőr-epidermisének elszarúsodása alkalmával azt találta, hogy a 

 rete Malpighii sejtjeiben a mag közelében szintén fonalak lépnek föl, 

 melyek lassan az egész sejtet kitöltik. Itt tehát hasonló folyamatok men- 

 nének végbe, mint amilyeneket Moser és én más részekről származó 

 epidermisben észleltünk. Lewin (1902) azt találta, hogy az Eudyptes 

 csőrében csak az epitrichium-sejtekben képződnek keratohyalinszemecs- 

 kék. Figyelemre méltó, hogy a csúszómászók bőréből Kerbert (1877), 

 Batelli (1880) és Maurer (1895) szemcsés réteget ír le. Utóbbi azt 

 figyelte meg, hogy a felhártya elszarúsodásánál nem lép föl szemcsés- 

 anyag, hanem merőleges csíkoltság. A szarúrétegnek ez alatt fekvő sejtjei 

 úgy szarúsodnak el, hogy apró világos szemecskék képződnek. Az el- 

 szarúsodási folyamatban ennélfogva egyrészt a csúszómászók és emlősök 

 epidermise, másrészt a madarak epidermise között különbség állana 



■'r 



