76 ORESCHIK JENŐ 



fenn. Én azt hiszem, hogy ilyenfajta vizsgálatokhoz a lábak sokkal több 

 réteget tartalmazó epidermise alkalmasabb volna; mellesleg azonban 

 megjegyezni kívánnám, hogy a meggyvágó hátsó ujjgumójáról származó 

 metszetekben sem találtam stratum granulosumot. 



Ifjabb vizsgálatok más szinben tüntetik fel a keratohyalin-kérdést. 

 Kromayer (18Q0) szerint a keratohyalin a protoplasmafonalak szétesési 

 terméke. Weidenreich (IQOC) viszont az interfibrillaris állomány szét- 

 esési termékének tartja. Az elszarúsodás a sűrűbb fonalakból összetett 

 exoplasmából történik. A keratohyalinná átalakult endoplasma eleidinné 

 válik. Apolant (1901) szintén WEiDENREiCH-hez csatlakozik. Rosenstadt 

 (1912) a tyúk tojásfogának és csőrének histogenesiséről szóló dolgoza- 

 tában arra a következtetésre jut, hogy az egész sejt a maggal együtt 

 elszarúsodik. Legújabban pedig Martinotti (1915) azt vallja, hogy a 

 keratohyalin képződésében a fonalak, a plasma alapi része és a mag is 

 részt vesz. Ebből látható, hogy az elszarúsodás folyamatáról még nagyon 

 eltérők a vélemények. Ha a keratohyalinszemecskéket szétesési termék- 

 nek tartjuk, akkor képződésüknek senmii köze az elszarúsodáshoz. A leg- 

 újabb szövettani tankönyvek még mindig úgy tüntetik fel a kérdést, 

 hogy a keratohyalinszemecskék a stratum granulosumban az elszarúso- 

 dásra vezetnek. 



Némely helyen vándorsejteket észleltem az epidermisben. Az alapi 

 sejtréteg finom alaphártyán ül, mely úgy festődik, mint a kötőszövet. 

 Az epidermis felosztásában, elnevezésében MosER-t követem és meg- 

 különböztetek stratum profundumot (magtartalmú réteg) és stratum cor- 

 neumot (szarúréteg). 



Az irhára térve láttuk az irodalom ismertetésénél, hogy egyes 

 szerzők papillákat is írnak le belőle. Ez a test bőrében található viszo- 

 nyoknak nem felel meg. Az irha nem képez itt tulajdonképpeni papil- 

 lákat, mint amilyenek pl. az emlősök bőrében találhatók. Vannak ugyan 

 kiemelkedések, ezek azonban bőrredők. PaiMllák csak a láb és a csőr 

 bőrében fordulnak elő. 



Az irha alapállományát rostos kötőszövet alkotja, mely némely 

 helyen a benne előforduló sok lymphocyta következtében bizonyos 

 hasonlóságot nyer a bél hálózatos, reticularis kötőszövetéhez. A kötő- 

 szövet mindjárt az epidermis alatt rendesen erősebb rostokat alkot, 

 tovább lefelé finomabb szövésű következik. Az irha alsó határán ismét 

 erősebb kötőszöveti rostok találhatók. A rostok között kötőszövetsejteket, 

 fibrocytákat, azonkívül igen sok lymphocytát, vándorsejtet és hiz(')sejtet 

 látni. Mint jellemző sajátságot föl kell említeni, hogy nyirokcsomók 

 előfordulnak a legkülönbözőbb helyeken, majd közvetlen az epidermis 

 alatt, majd az irha alsó részében. Hanau (1881) és Moser (1906) ilyen 

 nyirokcsomókat a madarak lábbőrében talált. Utóbbi szerző fölemlíti. 



