128 GRESCHIK JENŐ 



A burok és a parenchyma reticulumát ugyanis nemcsak rostok alkotják, 

 hanem sokkal inkább lemezek, hártyák, melyek a metszetben vagy szé- 

 les vagy keskeny lapjukat mutatják. Ennek megfelelően a magvak alakja 

 is változó. Az is bizonyítékul szolgálhat e magvak kötőszöveti volta 

 mellett, hogy egészen ilyenek a pulpa reticulumában is előfordulnak, 

 onnan pedig a madárlépben még senki sem írt le izmokat. Alakjuk 

 néha szögletes a reticulum elágazási pontjain. A magvak nem az adven- 

 titia izomsejtjeiből ágaznak ki. A véredények és a léptok izmainak magvai 

 sokkal hosszabbak és keskenyebbek. A fekete rigó lépében igen ritkán 

 találtam ilyen magvakat. Ez arra mutat, hogy ebben a tekintetben az 

 egyes madárfajokban különbségek vannak, melyek a burok hálózatának 

 szerkezetével kapcsolatosak. Annyi bizonyos, hogy olyan hártyás burko- 

 lat, amilyent Whiting említ, az általam vizsgált fajokban nem fordul 

 elő. Egyes helyeken ugyan úgylátszik, mintha a hajszálérburkot valami- 

 vel erősebb collagenrost határolná, ez utóbbi azonban mindig egy 

 burokmenti hajszálér fala. 



Ür vagy vénás sinus a burok körül csak akkor van, ha egy vénás 

 hajszálér épen ott fekszik és a burkot határolja, egyébként a burok háló- 

 zata lazábbá válik és egyenesen a pulpa hálózatába megy át. 



Úgylátszik, hogy fiatal madarak lépében a burkok sokkal nagyobb 

 tért töltenek be. Egy alig anyányi háziveréb fiókában ugyanis a hajszálér- 

 burkok igen sűrűn feküdtek egymás mellett. A legtöbb helyen alig lát- 

 szott a pulpa. A burokban sok mitosis volt (tábla, 4 — 5. rajz). Ezzel 

 szemben felnőtt madarakban nem találtam mitosist. 



Néhány esetben a meggyvágó lépében olyan burokcapillarisra 

 akadtam, mely a buroknak már csak csekély maradványát tartalmazta 

 (tábla, 6. rajz). Hogy ezek tényleg burokhajszálerek voltak, elárulta nagyon 

 jellemző endotheljük. Már csak egyes kötőszövetsejtek jelezték a bur- 

 kot. Érdekes, hogy nemcsak a burok elemei voltak csökevényesek, 

 hanem az endothel magvai is. Úgylátszik, hogy a degenerátiós jelensé- 

 gek az endothelben és a burokban párhuzamosan következnek be. 



Vizsgálataim tehát arra az eredményre vezettek, hogy a madarak 

 ScHWKiGGER-SEiDEL-féle hajszálérburkábau tulajdonképen két egymástól 

 élesebben elkülönülő rész fordul elő, mint ahogy eddig hitték. 1. Tágabb 

 artériás hajszálér jellemző syncytialis endothellel és rácsos szerkezetű 

 fallal, melynek rostjai közel állanak a rugalmas rostokhoz. 2. Tulaj- 

 donképeni burok tömött hálózattal, mely a többi léphálózattal teljesen 

 megegyezik. 



Hátra van még, hogy e képződmény jelentőségével foglalkozzam, 

 amennyire ez szerkezetének alaktani elemzéséből lehetséges. Már följebb 

 említettem, hogy a hajszálér belseje nem szűkület, hanem tágulat. Ennél- 

 fogva bizonyos fajta gyűjtőhelynek, sinusnak tekinthető, mely az artériás 



