180 LAA\BRECHT KAIMAN 



Tetrao tetrix L., öt példány csontmaradványai. 



Lagopus albus K^;^■s. et Blas., négy példány csontmaradványai. 



Lagopus mutus Mont., kilenc példány csontmaradványai. 



Totanus calidris Bechst; a vöröslábú cankót bal coracoid képviseli. 



? Glaucidium passerinum (L.), egy baloldali femur proximalis fele 

 minden valószinüség szerint a törpe kuvikot képviseli. 



Nyctala tengmalmi (Gm.), csak kissé sérült bal szárnyközépcsont 

 alapján meghatározva; hossza: 24 mm. 



Asio accipitrinus (Páll.)-; kissé sérült, 46 mm. hosszú bal csüd kép- 

 viseli. 



Dendrocopus major L., ép bal csüd (26 mm hosszú) alapján meg- 

 határozva. 



Turdus musicus (L), baloldali humerus töredék és ép jobb csüd 

 (30 mm. hosszú) alapján meghatározva. 



Turdus viscivorus L., bal humerus. 



Loxia curvirostra l., jobb csüdjének distalis epiphysise alapján 

 meghatározva. 



Cinclus aquaticus (Sechst) A vízirigót a baloldali tibia proximalis 

 epiphysise képviseli. 



Pyrrliula vulgaris (L.), jobb humerus alapján meghatározva. 



Coccothraustes vulgaris Pall.; ép jobb humerus (24-5 mm. hosszú) 

 képviseli. 



Sturnus vulgaris L, két meglévő ulnája közül a jobboldali ép, 33 mm. 

 hosszú. 



A barlang felső nyilasának ipara azonban már késő-solutréen ; 

 a korasolutréen-ipar rétegéből egyedül a buhu került meg. Érdekes lesz 

 e várható újabb korasolutréen iparok kisérő faunáját a későbbi ipartipu- 

 sok faunáival összehasonlítani. Palaeontologiai alapon ugyanis eddig a 

 pleistocaen faunák csak három korszakba oszthatók: a praeglacialis, gla- 

 ciális és postglacialis korszakokba. A negyedkori emberi iparok újabban 

 mind határozottabb jelleget öltő kormeghatározó értékkel biro tipusai 

 talán némi további tagolást is meg fognak engedni. 



Dr. ÉfiiK Gyula a barlang emlősfaunáját a szomszédos puska- 

 porosi köfülkénél fiatalabbnak, a íelső nyilas faunáját annál valamivel 

 idősebbnek tartja. Következtetéseit kizárólag az emlösfaunára alapította, 

 a madáranyag csekély volta nem alkalmas további következtetésekre. 



A kiskevélyi barlang madárfaunája. 



A Budapest közelében, Csobánka község mellett emelkedő Kis- 

 kevély-hegy dachstein mészkövében, 170 m. magasságban nyiló kiske- 

 vélyi barlangot dr. Hillebrand Jenő ásatta ki rendszeresen 1912 nya- 



