184 I.AMBRECHT KAIMAN 



egyetemi tanár és dr. Kormos Tivadar ^ egyetemi magántanár közlemé- 

 nyeiből ismerjük. Kormos idézett dolgozatában három madár is szerepel, 

 ú. m. a siketfajd, havasi hófajd és havasi csóka; mind a hármat orosz 

 ENDRE apahidai igazgató-tanító gyűjtötte. 



A folyó, 1915. év április havában Kolozsvárott járva, dr. Szádeczky 

 Gyula egyetemi tanár úr a kolozsvári egyetem geo-palaeontologiai inté- 

 zetének gyűjteményéből átadott e sorok Írójának még egynehány madár- 

 csontot a hidegszamosi csontbarlang pleistocaen-kori üledékéből, úgy 

 hogy most alkalmam van e csontbarlang faunáját kibővíteni. 



A hidegszamosi csontbarlang pleistocaen-kori üledékéből a követ- 

 kező madárfajokat határoztam meg: 



Cerchneis tinnunculus L. — Vörösvércse. Meghatározva egy jobb- 

 oldali ulna alapján; a csont hossza 67 mm.; megjegyzendő azonban, 

 hogy olecranon-ja letörött. 



Tetrao urogalliis L. — Siketfajd. Egy hatalmas felső csőrkáva és 

 egy phalanx a siketfajdnak óriás számba menő kakasát képviseli. 



Lagopus mutas Mont. — Havasi hófajd. Meghatározva 1 — 1 ulna, 

 tibia és scapula alapján. 



Pyrrhocorax alpinus Vieill. — Havasi csóka. A havasi csóka, miként 

 az előbb említett három faj is, Magyarországnak több pleistocaen-korú 

 lelőhelyéről ismeretes. Feltűnő azonban, hogy ily nagy számban még 

 sehonnan sem került elő. Csontbarlangunkból ugyanis hat (6) példány 

 csontmaradványai kerültek ki és pedig 6 jobb-, 1 baloldali ulna (57 — 

 61 mm. hosszú), két ép és egy töredékes bal femur (42—44 mm.), 1 — 1 

 jobb és bal metacarpus (30 — 33 mm.), jobb és bal csüd (445 mm.), 

 1 jobboldali töredékes humerus és 2 — 2 jobb és bal coracoid (30 — 

 31-5 mm.). 



A sziklás, havasi tájak e lakójának előfordulása Erdély pleistocaen- 

 jében azért is érdekes, mert korunkban a legnagyobb ritkaság számba 

 megy. Chernél megbízható megfigyelők adatai alapján, a Tátrán kívül a 

 Retyezátról, a hátszegi völgyből és Nuksoráról említi. Megemlítik Petényi 

 (A m. orv. éstermvizsg. műnk. 1843. p. 65), gróf Lázár Kálmán (Az erdélyi 

 Múz. Egyl. Évk. 11. p. 50.), Frivaldszky (M. Tud. Akad. Évk. Xi. 1865. 

 p. 10.) és Madarász (Magyarország Madarai p. 115.) is; hiteles példány 

 azonban csak a Nemzeti Múzeumban (Zólyonunegyéből) és Huszthy 

 Ödön lékai gyűjteményében (Sopronmegyéből) van. 



Az Erdélyből még szép számban várható barlangi pleistocaen fau- 

 nák talán magyarázatát fogják adni a magyar föld ornisában ezidőszerint 

 oly ritka havasi csóka hidegszamosi nagyszámú előfordulásának. 



* Kormos, T., Oj adatok a hidegszamosi csontbarlang faunájához. Barlangkutatás 

 11. k. 1914. p. 136—137. 



