186 I AMBRECHT KÁLMÁN 



A kőszegi tundrafauna madarai, 



Dr. Kormos Tivadar a kőszegi Saybold kőfejtő phyllithasadékaiból 

 érdekes tundrafaunát írt le i örvös lemminggel (Dicrostonyx forquatus 

 foss. Nhrg.). Erről a lelőhelyről emlősökön és puhatestüeken kívül három 

 madárcsont is előkerült. Az egyik egy teljesen ép 39-1 mm. hosszú, 

 jobboldali csüd, a mely Capek Vaclav kezén is megfordult és Aű/7s-nak 

 (Crex pratensis Bechst.) bizonyult. 



Dr, Méhelv Lajos egyetemi tanár úr az elmúlt nyáron átadott 

 nekem egy ugyancsak a Saybold kőfejtőből kikerült ép, 46 mm. hosszú, 

 jobboldali humerust is, a melyet 1911 július 20-án gyűjtött és a mely 

 szintén a haris csontmaradványa. 



Az első lelettel egyidejűleg kaptam dr. Kormos TiVADAR-tól egy 

 combcsont (femur) töredéket. A töredék egy femur proximalis epiphysise és 

 vizsgálataim szerint a kék galamb (Columba oenas L.) maradványa. 



Apróbb leletek. 



Dr. Ferenczi István Galgóc környé- 

 kén, 1914 nyarán végzett geológiai reambu- 

 lációs munkálatai közben dr. Jablonszkv 

 Jenő társaságában a galgóci gránitterület 

 fölött egy kis löszfolton pleistocaen-korú 

 löszbe zárva madárcsontokat is talált.2 

 A csontok (femur, tibia és tarsometatarsus) 

 a magtörő (Nucifraga caryocatactes) ma- 

 7. kép. A magtörő (Nucifraga caryoca- radváuyai. Miuthogy tudtommal magyar 

 """ ;rVeS'ti;s'.tr.'' """ föWön ez az első lösz-m.dár lelet, eredeti 

 Abbild. 7. Tarsometatarsus von Nuci- fekvésében a 7-dik képen is bemutatom. 

 n?„őírptJ"M.';S'oS;r Löszmadarakat ismerünk Kr.z, Stróbl, 



Obermaier, Schaaffhausen, Schmidt és 

 NuESCH közleményei alapján Németország és Ausztria több lelőhe- 

 lyéről. 3 



Közvetlen közeléből dr. Kormos Tivadar a Felis silvestris Schreb., 



1 Kormos, T., Über eine arktische Säugetierfauna im Pleistocän Ungarns. Centrabl- 

 f. Miner. Geo), u. Paläont. Jahrg. 1911. p. 300—303. és Kleinere Mitteilungen aus dem 

 ungarischen Pleistocän. Ibid. 1913. 13-17. p. 



2 Ferenczi, I., Galgóc és környékének geológiai viszonyai. A. ni. kir. Földtani 

 Intézet évi jelentése 1914-ről. \. rész. Budapest, 1915. p. 208-229. 



3 Vö. WiEOERS, F. Die geologischen Grundlagen für die Chronologie des Dilu- 

 vialmenschen. Zeitschr. d. deutsch. Oeol. Ges. Band 64. Monatsber. No 12. 1912, pag. 

 578—606. 



