A MAGY. KIR. ORNITHOLOGIAI KÖZPONT MADÁRJELÖLÉSEI 223 



Nem nehéz annak a belátása, hogy a fészkelő területen való el- 

 helyezkedésnek ez a törvényszerűsége teljes összhangban van a fajfönn- 

 tartás érdekével. Alig is lehetne alkalmasabb módozatot találni arra, 

 hogy a fészkelő terület minden tavasszal egyenletesen, a költést késlel- 

 tető vagy sok egyénre nézve lehetetlenné tevő harcok nélkül benépesed- 

 jék. A megtelepülésnek ezzel a módjával a faj fészkelési területe a leg- 

 jobban van kihasználva, a lehető legnagyobb szaporulatot biztosítja, és 

 pedig azért is, mert az ismert megszokott helyén fészkelő madár tapaszta- 

 lás szerint mindig előbb kezdheti a költést, több költést is csinálhat, 

 ivadékát biztosabban fölnevelheti, mint az új telepes. 



Nem lehet vitatni, hogy a törvénynek az első része, a régi fészkelő 

 területre — hazába — való visszatérés, már korábban is széltében tény- 

 ként volt elfogadva, de hiányzott mindezideig a bizonyíték. így pl. a 

 füsti fecske magyarországi tavaszi fölvonulását annak idején, a fenti törvény 

 ismerete előtt, már akkor is csak azzal a föltevéssel magyarázhattam 

 meg, hogy a füsti fecskék visszatérnek a régi fészkükhöz. De teljesen 

 ismeretlen volt a fiókáknak a faj fészkelő területein való elhelyezkedése 

 s a kérdésnek ez a része még a jelölési kísérletek által is csak igen 

 csekély részben nyert tisztázást. A kérdésnek ez a része még a tények 

 legintenzívebb megvilágítására szorul. 



Tökéletesen ismeretlen volt azonban az a sajátságos jelenség, hogy 

 az egyszer elfoglalt fészkelőhelyhez való ragaszkodással párhuzamosan 

 fönnáll egyúttal a rendes megszokott átvonulási területekhez 

 és téli szállásokhoz való ragaszkodás törvényszerűsége. 



Nem ritkák ugyan a kivételek, de azért maga a szabály, a ragasz- 

 kodás az említett területekhez, minden kétségen fölül kidomborodik. 



A fenti két törvényszerűség egyesítéséből adódik az az új törvény- 

 szerűség, hogy bizonyos fészkelési körzeteknek egész pontosan 

 meghatározott vonulási körzetek felelnek meg. 



Valamely vonuló madárfaj egész fészkelő területe ennek a törvény- 

 szerűségnek az értelmében több kisebb-nagyobb fészkelő körzetre bont- 

 ható, melyek mindegyikében közelítőleg ugyanazok a vonulási viszonyok 

 uralkodnak. így pl, a velencei tavi és a bodrogszerdahelyi dankasirályok 

 egy és ugyanazon fészkelési és vonulási körzethez tartoznak, míg a 

 hirnsentaviak Csehország északi részében egészen más fészkelési és 

 vonulási körzetbe tartoznak. A Rajnán innen honos gólyák — nagy 

 vonásokban, a részletektől eltekintve — ugyanabba a fészkelési és vonu- 

 lási körzetbe tartoznak, a Rajnán túliak viszont más, ugyancsak önálló 

 körzetet alkotnak stb. 



Átlépések az egyik fészkelési és vonulási körzetből a másikba elő- 

 fordulnak s az ilyen példányokat talán a régi névvel ((dtévcát madarahy- 

 nak nevezhetők. Természetes dolog, hogy az ilyen eltévedt példányok 



