234 SCHENK JAKAB 



Lelőtték lQ14-ben Borosjenőn, Aradmegyében; Diószeghy László 

 jelentése. Az elejtés pontos időpontja, úgyszintén egyéb részletek is 

 hiányzanak, mert nem voltak beszerezhetők. 



Kor: 2 év. Irány: Dél-Délnyugat. Távolság: 170 km. 



8. Jelölte LEBER Antal 1912. nyarán Batizon, előbbi hely tőszom- 

 szédságában, 4513. számú gyűrűvel. 



Leesett 1913. szeptember havában 300 darabból álló vonuló csa- 

 patból Szászivánfalván, Nagyküki^illőmegyében. Árkosi Mihály Károly 

 értesítése. 



Ez az adat tulajdonképen a következő, vagyis az átvonulási cso- 

 portba való, de minthogy a kiindulási pont ismeretlen, azért inkább 

 ebbe a csoportba soroltam. 



Kor: 2 év. Irány: Délkelet. Távolság: 240 km. 



9. Jelöltem 1913. július 4-én Tiszakeszin, Borsodmegyében, 5891. 

 számú gyűrűvel. 



Lelőtték 1914. június 15-én Balmazújvároson, Hajdumegyében. 

 BÉKESSY LÁSZLÓ jelentése. 



Kor: 1 év. Irány: Délkelet. Távolság: 35 km. 



Aránylag igen tekintélyes anyag, amelynek azonban még mindig 

 megvan az eredendő hibája; hiányzik a régóta várt adat a gyűrűs gólya 

 fészkeléséről. Kétségtelenül nagyon valószínű, hogy az első jelölési esz- 

 tendőből való 7 éves példány fészkelt, de pontos, minden kétséget kizáró 

 adatot erre vonatkozólag, sajnos, nem tudtunk szerezni. Ugyanezt kell 

 mondanunk az 5- és a 4 éves példányról is. A rendelkezésre álló ada- 

 tok alapján mindössze csak annyit lehet némi biztonsággal kimondani, 

 hogy a Magyarországon jelölt gólyák — úgy az ivarilag érettek, mint 

 az éretlenek — Magyarország területére, azaz a szülök fészkelési körze- 

 tébe térnek vissza. Ez a törvényszerűség azonban még meglehetősen tág 

 keretekben mozog. így pl. az 1911. évben Bellyén jelölt példány 1914-ben 

 Mohácson került kézre, a szomszéd községben pedig vele egyidejűleg 

 jelölt példányt szintén 1914-ben, de Hajdúszoboszlón, Mohácstól 2ö0 

 kilométernyire északkeleti irányban találták meg. 



Ez az adatcsoport még nem nyújt tiszta képet a fiatal generáció- 

 nak a faj fészkelő területén való elhelyezkedéséről ; még további adato- 

 kat kell bevárnunk s ezt annál is inkább megtehetjük, mert még a leg- 

 régibb jelölési évfolyamokból is mindig akadnak példányok, tehát nagy 

 a valószínűség, hogy idővel a hiányzó adatok megkerülnek. Természe- 

 tesen tekintetbe kell majd venni azokat az adatokat is, melyeket ezen a 

 téren a külföldi kutatók, így elsősorban Thienemann Németországban 

 és Mortensen Dániában értek el. 



Második csoport: az átvonulási területen kézrekerült pél- 

 dányok. 



